Справа № 466/761/25 Головуючий у 1 інстанції: Білінська Г.Б. 
Провадження № 22-ц/811/2775/25 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

08 червня 2026 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого : Ванівського О.М.,
суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 11 липня 2025 року у справі за позовом ЛМКП «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані послуги, -
в с т а н о в и в:
В січні 2025 року ЛМКП «Львівтеплоенерго» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості за надані послуги. 
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 і є споживачами послуг з теплопостачання.
Для здійснення оплати за надані послуги ЛМКП «Львівтеплоенерго» відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 ; відповідачу щомісячно направлялися повідомлення про нарахування вартості наданих послуг.
Житловий будинок за вказаною адресою обладнаний вузлом обліку теплової енергії (тепловим лічильником).
На виконання положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830 затверджені Правила надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії (далі - Правила №830), в які внесені зміни постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 №1022. А постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 №1182 затверджені Правила надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води (далі - Правила №1182) в які внесені зміни постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 №1023.
Зміни, що були внесені до Правил №830 та Правил №1182, набули чинності з 01.10.2021.
Згідно з ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі, якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір, з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.
Оскільки мешканці будинку АДРЕСА_2 не прийняли модель організації договірних відносин, тому між споживачами та ЛМКП «Львівтеплоенерго» вважаються укладеними індивідуальні договори про надання послуг.
Відтак, з 01.12.2021 року з відповідачами є укладені індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії та індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води, які за своєю правовою природою є публічними договорами приєднання, типова форма яких затверджена постановами Кабінету Міністрів України №1022, №1023 від 08.09.2021. За умовами вказаних договорів ЛМКП «Львівтеплоенерго» (Виконавець) зобов`язується надавати споживачу послуги відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договорами. Зазначені договори є розміщені на офіційному веб-сайті ЛМКП «Львівтеплоенерго» за посиланням: https://lmkp.lte.lviv.ua.
Проте, всупереч вимогам законодавства, відповідачі не сплачували за надані та спожиті послуги, внаслідок чого виникла заборгованість за період з 01.01.2022 по 31.12.2024, а саме: - за послуги з постачання теплової енергії (в т.ч. на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, абонплата) у розмірі 11318 грн. 05 коп., - пеня у розмірі 344 грн.48 коп., - інфляційні нарахування у розмірі 32150 грн.56 коп.,- 3% річних у розмірі 69 грн.25 коп.;-заборгованість за період з 01.03.2022 по 31.12.2024, а саме: - за послуги з постачання теплової енергії (в т.ч. на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, абонплата) у розмірі 1279 грн. 28 коп., - пеня у розмірі 28 грн.50 коп., - інфляційні нарахування у розмірі 46 грн.64 коп.,- 3% річних у розмірі 8 грн. 97 коп., яка підлягає стягненню в судовому порядку.
Оскаржуваним рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 11 липня 2025 року позов задоволено.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 на користь Львівського міського комунального підприємства Львівтеплоенерго», м.Львів, вул.Д.Апостола, 1, ЄДРПОУ: 05506460, заборгованість за період з 01.01.2022 по 31.12.2024, а саме: - за послуги з постачання теплової енергії (в т.ч. на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, абонплата) у розмірі 11318 грн. 05 коп., - пеня у розмірі 344 грн. 48 коп., - інфляційні нарахування у розмірі 32150 грн. 56 коп.,- 3% річних у розмірі 69 грн. 25 коп.; заборгованість за період з 01.03.2022 по 31.12.2024, а саме: - за послуги з постачання теплової енергії (в т.ч. на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, абонплата) у розмірі 1279 грн. 28 коп., - пеня у розмірі 28 грн. 50 коп., - інфляційні нарахування у розмірі 46 грн. 64 коп., - 3% річних у розмірі 8 грн. 97 коп.
Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 на користь Львівського міського комунального підприємства Львівтеплоенерго», м.Львів, вул.Д.Апостола, 1, ЄДРПОУ: 05506460, 1009,33 грн. (одну тисячу дев`ять гривень тридцять три копійки) судового збору, сплаченого при поданні позову.
Стягнуто з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 на користь Львівського міського комунального підприємства Львівтеплоенерго», м.Львів, вул.Д.Апостола, 1, ЄДРПОУ: 05506460, 1009,33 грн. (одну тисячу дев`ять гривень тридцять три копійки ) судового збору, сплаченого при поданні позову.
Повернуто Львівському міському комунальному підприємству «Львівтеплоенерго», м.Львів, вул.Д.Апостола, 1, ЄДРПОУ: 05506460, з державного бюджету судовий збір, сплачений представником позивача в сумі 1009,33 грн.
Рішення суду оскаржили ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , подавши апеляційну скаргу. 
3 рішенням суду не погоджуються. Вважають його безпідставним та необгрунтованим, винесеним з порушенням застосування норм матеріального права. 
Зазначають, що з 05.10.2016 року квартира відключена від внутрішньо будинкових мереж централізованого опалення та постачання гарячої води. З 05.10.2026 року апелянти не користуються послугами ЛМКП «Львівтеплоенерго» про що 17.12.2018 року ними було скеровано стягувачу відповідні заяви. 
Судом не було взято до уваги, що ОСОБА_1 користувався знижкою на житлово- комунальні послуги в розмірі 75%. 
Також судом не було взято до уваги, що під час розгляду справи ОСОБА_4 сплатив заборгованість на суму 3113 грн. 10 коп., а ОСОБА_1 сплатив заборгованість за послуги з постачання гарячої води в розмірі 1546 грн. 78 коп. 
Просять рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. 
Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку прощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. 
Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. 
Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі "Axen v. Germany" , заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року "VarelaAssalinocontrelePortugal", заява № 64336/01). 
Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи. 
Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву. 
Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.
Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. 
Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Відповідно до частин 4,5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. 
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. 
Перевіривши матеріали справи та законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи із наступного. 
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов?язків має право на справедливий судовий розгляд.
В силу положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. 
Згідно п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно гуртуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам. 
Відповідно до ст. 264 ЦІК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обгрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку, що оскільки відповідачі користуючись послугами з постачання теплової енергії та гарячої води зобов?язані оплачувати такі, однак вказаного обов?язку належним чином не виконали, позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду зважаючи на наступне.
Встановлено, що згідно довідки, виданої ЛМКП «Львівтеплоенерго» №2 від 15.01.2025 вбачається, що відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстровані та проживають в приватизованій квартирі АДРЕСА_3 . 
Позивачем для здійснення оплати за надані послуги ЛМКП «Львівтеплоенерго» відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 , відповідачам щомісячно направлялися повідомлення про нарахування вартості послуг з централізованого опалення місць загального користування з метою їх оплати. 
Внаслідок неналежного виконання відповідачами зобов?язання по оплаті наданих послуг, у них виникла заборгованість за період з 01.01.2022 по 31.12.2024, а саме: - за послуги з постачання теплової енергії (в т.ч. на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, абонплата) у розмірі 11318 грн. 05 коп., - пеня у розмірі 344 грн.48 коп., - інфляційні нарахування у розмірі 321 грн.56 коп., - 3% річних у розмірі 69 грн.25 коп.; заборгованість за період з 01.03.2022 по 31.12.2024, а саме: - за послуги з постачання гарячої води (в т.ч. витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання, абонплата) у розмірі 1279 грн. 28 коп., - пеня у розмірі 28 грн.50 коп., - інфляційні нарахування у розмірі 46 грн.64 коп.,- 3% річних у розмірі 8 грн. 97 коп. 
Правовідносини, що виникли між сторонами з приводу постачання теплової енергії, врегульовано законами України «Про теплопостачання», «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, Методикою розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення, затвердженої наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року №359, якою встановлено порядок визначення витрат теплової енергії на опалення місць загального користування у багатоквартирних житлових будинках для встановлення розміру плати за неї споживачами.
Відповідно до Закону України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 №2633-IV, Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» є теплопостачальною організацією - суб?єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії. 
Положеннями статті 13 Конституції України визначено, що власність зобов?язує. Вказана норма кореспондує зі статтею 322 ЦК України, згідно з якою власник зобов?язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Позивачем розміщено на своєму офіційному веб-сайті (https://Imkp.lte.lviv.ua) типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії та індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води, форма яких затверджена постановами Кабінету Міністрів України №1022, №1023 від 8 вересня 2021 року, які є публічними договорами приєднання, та відповідно до умов таких вступили в дію через 30 днів з моменту розміщення на офіційному сайті підприємства. 
За умовами вказаних договорів ЛМКП «Львівтеплоенерго» зобов?язується надавати споживачу послуги відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов?язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договорами. 
Як вбачається з актів про включення системи теплоспоживання від 11 жовтня 2021 року, 16 листопада 2022 року, 16 жовтня 2023 року та 28 жовтня 2024 житловий будинок за адресою АДРЕСА_4 , без зокрема квартири АДРЕСА_5 , було включено на опалення у відповідних опалювальних сезонах. 
Встановлено, що відповідачі є споживачем послуги з постачання теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, яке складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем, і з відповідачками є укладеним індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, які за своєю правовою природою є публічними договорами приєднання, типова форма яких затверджена відповідними постановами Кабінету Міністрів України; зазначені договори є розміщені на офіційному веб-сайті ЛМКІ «львівтеплоенерго» за посиланням: https://Imkp.Ite.lviv.ua: такі договори укладаються сторонами з урахуванням ст.ст. 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України та мають на меті надання послуг з постачання теплової енергії. Пунктом 5 Індивідуального договору приєднання про надання послуги з постачання теплової енергії передбачено, що виконавець (позивач у справі) зобов?язується надавати споживачу (відповідачу у справі) послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов?язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором. Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", та складається з: обсягу теплової енергії на опалення приміщення споживача безпосередньо; частини обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку; та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення. 
Порядок розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі послуг з постачання теплової енергії визначено статтею 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання». Зокрема, згідно з частиною 2 статті 10 цього Закону обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, та на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання, визначається та розподіляється між споживачами пропорційно до площі (об?єму) квартири (іншого приміщення) за методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово- комунального господарства. 
Визначення та розподіл обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення передбачено розділом IV Методики розподілу, пунктом 12 якого встановлено, що обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/опалюваних плош/об?ємів їх житлових/ нежитлових приміщень. 
Обов?язок споживачів відшкодовувати витрати на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення також визначений Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою КМ України від 21.08.2019 року №830 (в подальшому - «Правила...), пунктом 14 яких встановлено, що відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов?язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, теженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 року №315. 
А згідно з пунктом 24 Правил надання послуги з постачання теплової енергії обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання або відокремлені (відключені) від системи (мережі) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води. 
У постанові Верховного Суду від 22 грудня 2020 року у справі №311/3489/18 міститься висновок про те, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. 
Внутрішньо будинкові мережі централізованого опалення належать до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку та є його невід?ємною частиною. 
Власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками усіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і зобов?язанні брати участь у загальних витратах, пов?язаних з утриманням будинку та прибудинкових територій відповідно до своєї частки у майні будинку. Відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення мешканців від таї участі. 
Верховний Суд в постанові від 26 вересня 2018 року у справі №703/58/16-ц зазначав, що підтримання температури вище 0° С протягом всього року, особливо в зимовий час, в загальних і технічних приміщеннях будинку є важливим чинником для підтримання належного технічного стану багатоквартирного будинку, в якому знаходиться квартира відповідача, та інженерних споруд, системи водопроводу та каналізації всього будинку, з метою уникнення їх промерзання та руйнування самого будинку від різкої зміни температур. У будинку, в якому знаходиться квартира відповідача, належний температурний режим вище 0° С підтримується за рахунок тепловтрат трубопроводів розподільчої системи, яка знаходиться в підвальному приміщенні будинку та на горищі.
Оскільки житло відповідачів знаходиться у багатоквартирному будинку, вони зобов?язані нести витрати з утримання та обслуговування будинку спільно з іншими власниками квартир цього будинку, отже, оплачувати послуги згідно з встановленими тарифами. 
Доводи апеляційної скарги про відключення квартири, від внутрішньо будинкових мереж ЦО і ГВП і як наслідок відсутність обов`язку сплати заборгованості за вищезазначені послуги колегія суддів вважає безпідставними, та такими, що спростовуються матеріалами справи. 
Відповідачі належним чином згідно до встановленого законом порядку не оформили відключення від мереж централізованого опалення квартири, документів відповідним чином завірених, які б свідчили про відключення їхньої квартири до ЛМКП "Львівтеплоенерго" не подали.
Разом з тим, відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.05 №630, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. 
Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється (п.п.24-26Правил). Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення. 
Відповідно до Порядку відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затверджених наказом Міністерство будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року №4 установлено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої виконавчої влади. 
Відповідно до пункту 2.5 цього Порядку відключення приміщень від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця послуг з ЦО і ГВП та власника, наймача (орендаря) квартири (нежитлового приміщення) або уповноваженої ними особи. Роботи з відключення виконуються у міжопалювальний період. 
Згідно пункту 2.6 Порядку по закінченні робіт складається акт про відключення квартири (нежитлового приміщення, секції, під`їзду, будинку) від мереж ЦО і ГВП (додаток 4) і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження. 
Відповідно до п.2.7 Порядку, після затвердження акта на черговому засіданні Комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання. 
Оскільки відповідачі самовільно відключили свою квартиру та не вирішили у передбаченому чинним законодавством порядку питання про надання дозволів на таке відключення, відсутні підстави для скасування нарахувань за теплову енергію. 
Саме до такого висновку дійшов Верховний Суд у справі №915/89/16 від 2 березня 2018 року, у справі №522/401/15-ц від 25 вересня 2019 року, тому самовільне відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплати за послуги центрального теплопостачання. 
Доводи апеляційної скарги про часткову сплату боргу також не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки як вбачається з наданої самими ж апелянтами копії квитанції, сума боргу перед позивачем станом на червень 2025 року становить 14 387 грн. 63 коп. 
З урахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за період з 01.01.2022 по 31.12.2024, а саме: - за послуги з постачання теплової енергії (в т.ч. на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, абонплата) у розмірі 11318 грн. 05 коп., - пеня у розмірі 344 грн.48 коп., - інфляційні нарахування у розмірі 321 грн.56 коп., - 3% річних у розмірі 69 грн.25 коп.; заборгованості за період з 01.03.2022 по 31.12.2024, а саме: - за послуги з постачання гарячої води (в т.ч. витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання, абонплата) у розмірі 1279 грн. 28 коп., - пеня у розмірі 28 грн.50 коп., - інфляційні нарахування у розмірі 46 грн.64 коп.,- 3% річних у розмірі 8 грн. 97 коп. є підставними.
Суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому колегія суддів приходить до висновку про те, що підстави для його скасування та відповідно, для відмови у задоволенні позовних вимог чи для задоволення їх лише частково відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення. 
Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими. 
Пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення. 
Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,- 
УХВАЛИВ:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - залишити без задоволення. 
Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 111 липня 2025 року - залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
Повний текст постанови складено 08 червня 2026 року. 

Головуючий: Ванівський О.М.

Судді Цяцяк Р.П.

Шеремета H.О.