РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
Справа № 609/396/26
2/609/450/2026
02 червня 2026 року Шумський районний суд Тернопільської області
в складі головуючого судді Катерняк О.М.,
з участю секретаря судового засідання Мацишиної Г.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шумськ під час заочного розгляду цивільну справу за позовом: ОСОБА_1 до відповідача: ОСОБА_2 , вимоги позивача: про стягнення аліментів, 
учасники справи не з`явилися,

В С Т А Н О В И В :
І. Стислий виклад позиції позивача.
1. 21 квітня 2026 року адвокат Сідоров Віталій Михайлович, який діє від імені та в інтересах позивачки ОСОБА_1 , звернувся до Шумського районного суду Тернопільської області із позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утриманні спільної малолітньої дочки ОСОБА_3 .
2. Позов обґрунтовано тим, що 29 серпня 2019 року ОСОБА_1 зареєструвала шлюб із ОСОБА_2 , про що 29 серпня 2019 року Шумським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області вчинено відповідний актовий запис №56. Під час перебування у шлюбі у подружжя народилась одна дитина: донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована та спільно проживає із своєю матір`ю. 18 березня 2026 року ОСОБА_1 до Шумського районного суду Тернопільської області подано позовну заяву про розірвання шлюбу з ОСОБА_2 . Представник позивача зазначає, що відповідач відмовився визначити за взаємною згодою розмір коштів на утримання спільної дитини, добровільно аліменти також не сплачує. На даний час позивачка не отримує коштів для утримання спільної з чоловіком доньки. ОСОБА_2 не надає коштів на утримання спільної дитини, однак він повністю здоровий, може працювати та має змогу надавати дочці належне утримання, яке буде достатнім для забезпечення нормальних умов її виховання, навчання та проживання. З цих підстав адвокат просить суд стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання спільної малолітньої дочки - ОСОБА_3 у розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати пред`явлення цивільного позову і до повноліття дитини.
ІІ. Процесуальні дії у справі.
3. Ухвалою суду від 24 квітня 2026 року прийнято до розгляду позовну заяву в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено до судового розгляду по суті на 19 травня 2026 року.
4. Ухвалою суду від 19 травня 2026 року судовий розгляд справи відкладено на 02 червня 2026 року через неявку відповідача.
5. Сторони в судове засідання не з`явились.
Від представника позивачки ОСОБА_1 – адвоката Сідорова В.М. надійшло клопотання про розгляд справи у відсутності позивача та її представника. Проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання двічі не з`явився, хоча судом вживались заходи щодо належного його повідомлення про дату, час та місце розгляду справи, зокрема шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-порталі Судової влади України та шляхом направлення рекомендованого поштового відправлення на адресу фактичного місця проживання, зазначену в позовній заяві. Проте, на адресу суду повернувся поштовий конверт із вкладенням та довідкою АТ Укрпошта про невручення поштового відправлення по причині відсутності адресата.
Про причини неявки відповідач суд не повідомив, заяв чи клопотань про відкладення судового розгляду справи або про розгляд справи у відсутності на адресу суду не скеровував. Своїм правом на подання відзиву на позов не скористався.
6. Пунктом 4 частини 8 статті 128 ЦПК України передбачено, що днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. 
Відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
7. Відповідно до вимог ст. 44 ЦПК України учасники судового розгляду повинні добросовісно користуватися своїми правами. Тому, суд вважає, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин. 
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін про розгляд справи.
8. Статтею 280 ЦПК України передбачено, що в разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
9. Частиною 4 ст. 223 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Враховуючи вищевикладене, а також те, що представник позивача проти заочного вирішення справи не заперечує, судом ухвалено здійснювати заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів.
10. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.
11. Судом встановлено, що 29 серпня 2019 року Шумським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , про що складено відповідний актовий запис за №56, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .
12. Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Шумським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) підтверджується, що у подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась донька ОСОБА_3 .
13. Довідкою про реєстрацію місця проживання, виданою Шумською міською радою підтверджується, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 10.04.1998 року.
14. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 також зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з 03.03.2021 року, що підтверджується Витягом з реєстру територіальної громади.
15. Згідно із інформацією з Єдиного державного демографічного реєстру, яка міститься у Відповіді №2643364 від 23.04.2026 слідує, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проте 06.06.2024 знятий з реєстрації.
ІV. Оцінка Суду.
16. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку.
17. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
18. Главою 15 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено обов`язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.
19. Положеннями статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
20. Частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
21. Згідно вимог частин першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
22. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
23. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789-XII від 27лютого 1991року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
24. Також, Конвенцією про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держава зобов`язується забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (ч. 1, 2 ст. 3).
25. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
26. Аліменти - це кошти на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити базові матеріальні умови для життя дитини: оплату харчування, одягу, предметів гігієни, шкільного приладдя, спожитих дітьми комунальних послуг, лікування нескладних захворювань та інше.
27. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
28. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів ( ч.2 ст. 182 СК України).
29. У відповідності до вимог ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Отже, прерогатива обрання того чи іншого способу стягнення аліментів (у частці від доходу або у твердій грошовій сумі), належить одержувачу аліментів, а оскільки позивачка обрала спосіб стягнення аліментів саме у частці від доходу відповідача, суд вважає за необхідне присудити стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини у частці від його доходу.
30. Статтею 183 СК України, встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Суд зауважує, що стягнення аліментів має ціль найбільш повно захищати інтереси дитини, забезпечити їй не тільки необхідні кошти для існування, але і зберегти по можливості той рівень життя, який дитина мала б при сумісному проживанні з обома батьками.
31. Положеннями ст.191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви.
32. Крім того, законодавством визначено, що у безспірному порядку, на утримання однієї дитини розмір аліментів повинен становити не менше 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів.
Позивачка, як одержувач аліментів, заявила вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно.
32. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.
Отже, враховуючи, що дитина проживає разом з матір`ю та потребує матеріальної допомоги, а відповідач, як батько, зобов`язаний утримувати дитину, а також з урахуванням прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, виходячи із засад рівності обов`язків батьків щодо утримання дітей, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити і розмір аліментів визначити в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, однак, не менше як 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення дитиною повноліття, що з огляду на встановлені в судовому засіданні обставини захистить права дитини та не буде надмірним тягарем для відповідача, або таким, що поставить його у скрутне матеріальне становище.
33. Згідно з ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
За таких обставин суд вважає, що рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, слід допустити до негайного виконання.
V. Розподіл судових витрат між сторонами.
34. Відповідно до частини шостої статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
У зв`язку із чим, оскільки в даних правовідносинах позивачка звільнена від сплати судових витрат і відсутні інші особи, які їх понесли, судові витрати необхідно стягнути із відповідача у розмірі 1331,20 грн судового збору. 
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 15, 141, 180-184, 191Сімейного кодексу України, ст.ст. 2, 4, 5, 10-13, 18, 76, 80, 81, 141, 263-265, 273, 280-289, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:
1.Винести заочне рішення.
2.Позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів– задовольнити повністю.
3.Стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання спільної малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати пред`явлення цивільного позову – 21 квітня 2026 року і до повноліття дитини.
4.Стягнути із ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 1331 гривень 20 копійок. 
5.Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Повне рішення суду складено 02 червня 2026 року.

Реквізити сторін:
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_3 , РНОКПП НОМЕР_4 .
Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_5 , РНОКПП НОМЕР_6 .
Суддя:	  	Оксана КАТЕРНЯК