Справа № 372/3407/26

П О С Т А Н О В А
Іменем України

19 червня 2026 року Суддя Обухівського районного суду Київської області Кравченко М.В., розглянувши матеріали, що надійшли Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності: 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, українця, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_1 , 
по ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
В С Т А Н О В И В:
17.05.2026 року о 12 годині 50 хвилин гр. ОСОБА_1 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_2 , а саме виражався в її бік брутальною лайкою, зачинив у вбиральні, зухвало поводився, чим завдав психологічної шкоди та порушив п. 14 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
При складення протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вину не заперечив. Зазначив, пояснення буде надавати під час розгляду справи в суді.
Під час розгляду справи в суді ОСОБА_3 вину не визнав, пояснив, що обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності.
Потерпіла ОСОБА_2 під час розгляду справи в суді пояснила, що 16.05.2026 року о 16 годині 00 хвилин за місце її проживання, син ОСОБА_1 , якому 23 роки, зачинив її в туалеті, потім почав штовхатися та в подальшому дверима прищемив їй руку. Поводив себе агресивно. Такі дії він вчиняє систематично.
Поліцейський СВГ ВП Обухівського РУП ГУНП в Київській області Андрієць А.К. під час розгляду справи в суді пояснив, що в протоколі викладено обставини вчиненні ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
Згідно ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження у справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі сурового додержання законності.
Згідно ч. 1 ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. 
Згідно ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Статтею 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачає, що психологічне насильство є формою домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Під психологічним насильством в сім`ї слід розуміти насильство, пов`язане з дією одного члена сім`ї на психіку іншого члена сім`ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе, що завдає шкоду психічному здоров`ю.
Системний аналіз національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод. 
Вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, працівника поліції, потерпілу, перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважаю, що факт вчинення вказаного правопорушення підтверджується відповідними доказами, а саме протоколом про адміністративне правопорушення від 01.06.2026 року серії ВАД № 966928, письмовими поясненнями ОСОБА_2 , протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 17.05.2026 року та іншими матеріалами справи. 
Так, в своїх поясненнях в суді ОСОБА_1 не навів будь-яких відомостей на спростування достовірності викладених у протоколі обставин, застосування психологічного та фізичного насильства до матері, посилаючись лише на те, що подібних обставин не пам`ятає. При цьому будь-якими доказами послідовні, логічні твердження потерпілої не спростував, а його непослідовні та маніпулятивні пояснення суд вважає неправдивими і такими, що є лише способом захисту з метою уникнення від відповідальності за скоєне.
При цьому поведінка ОСОБА_1 в суді свідчить про високий ступінь загрози повторного застосування фізичного та психологічного насильства до потерпілої, оскільки будь-яких ознак критичного ставлення до скоєного не вбачається, а під час розгляду справи суду було повідомлено додаткові відомості про історію вчиненого ним відносно матері домашнього насильства, які він ніяк не спростував, а пояснення щодо цього суд оцінює як цинічні й зухвалі. 
Відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» оцінка ризиків – оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.
Оцінюючи ризики у цій справі слід визнати високою вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, з огляду на характер вчинення правопорушення, застосування небезпечних предметів для його вчинення та поведінку особи, що характеризує відношення до скоєного, зокрема відсутність будь-якої критичної оцінки власних діянь.
Ступінь небезпеки особи, що притягується до адміністративної відповідальності, для потерпілої від його діянь, його відношення до скоєного, яке в тому числі проявилось у поведінці під час судового розгляду, що свідчила про відсутність розкаяння та готовність знову повторювати неправомірні дії по відношенню до своєї матері, ступінь загрози для потерпілої, вважаю достатніми підставами для призначення найсуворішого стягнення, оскільки жоден із більш м`яких видів стягнень не зможе запобігти вчиненню аналогічних правопорушень у подальшому. Тому призначення менш суворого стягнення слід визнати необґрунтованим з огляду на сукупність обставин історії домашнього насильства у родині. 
Обставин, які відповідно до ст. 34 Кодексу України про адміністративні правопорушення пом`якшували відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення, судом не встановлено.
Обставин, які відповідно до ст. 35 Кодексу України про адміністративні правопорушення обтяжували відповідальність, судом також не встановлено.
З`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, враховуючи характер вчиненого правопорушення та особу правопорушника, вважаю достатнім, об`єктивним і справедливим накладення адміністративного стягнення в межах санкції ст. 173-2 ч. 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді адміністративного арешту, оскільки на думку суду застосування до нього саме такого виду адміністративного стягнення є достатнім заходом впливу для виправлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та запобігання вчиненню нових правопорушень в подальшому. 
Згідно ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Керуючись ст.ст. 27, 33, 34, 35, 40-1, 173-2, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
П О С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту на строк 3 (три) доби.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_1 , на користь Державної судової адміністрації України на рахунок № UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету – 22030106; код отримувача (код ЄДРПОУ) – 37993783; банк отримувача – Казначейство України (УАП); отримувач коштів – ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106 судовий збір в розмірі 665 грн. 60 коп. згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України “Про судовий збір”.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Апеляційна скарга, подається до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Відповідно до ч. 1 ст. 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через 15 днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови – не пізніше як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Згідно ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення у разі несплати правопорушником штрафу у вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби та з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного відповідній статті Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Строк пред`явлення до виконання постанови 3 (три) місяці згідно Закону України «Про виконавче провадження».

Суддя М.В. Кравченко