КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

апеляційне провадження №33/824/479/2026
справа №759/18619/25

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2026 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Поліщук Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2025 року
у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 5 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , - 

встановив:
Відповідно до даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №409876 ОСОБА_1 02 серпня 2025 року о 09:50 годині у м. Київ, Гостомельське шосе, керував транспортним засобом Iveco 35e10v, д.н.з. НОМЕР_1 , при цьому не мав права керування транспортними засобами відповідної категорії. Правопорушення вчинено повторно протягом року (постанова ЕНА №3457876 від 11 листопада 2024 року). Порушив вимоги пункту 2.1 а ПДР України.
Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у 2 400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40 800,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строком на п`ять років без оплатного вилучення транспортного засобу. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень.
Не погодившись з прийнятою постановою, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу.
В обґрунтування апеляційної скарги вказує на відсутність доказів повторності вчинення адміністративного правопорушення. Вказує, що йому не відомо про постанову ЕНА №3457876 від 11 листопада 2024 року, вказане правопорушення не вчиняв.
Вказує, що пункт 4 постанови ЕНА №3457876 від 11 листопада 2024 року містить адресу, за якою скаржник не проживає.
Звертає увагу, що долучена до матеріалів справи постанова є роздрукованою, а не на фірмовому бланку, не завірена належним чином відповідальною особою.
Мотивуючи наведеним, просить постанову Святошинського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2025 року скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.
В судовому засіданні 08 грудня 2025 року задоволено клопотання захисника ОСОБА_1 - адвоката Моценка О.В. про залучення до участі у справі перекладача. Розгляд справи відкладено на 20 січня 2026 року.
Судове засідання, призначене на 20 січня 2026 року, відкладено у зв`язку із клопотанням ОСОБА_1 залучити перекладача за рахунок державного бюджету.
Судове засідання, призначене на 16 лютого 2026 року, відкладено у зв`язку із неявкою перекладача у судове засідання через зайнятість у кримінальному провадженні.
В судовому засіданні 30 березня 2026 року за участю перекладача Салманова Мехмана Умуд Огли скаржник ОСОБА_1 та адвокат Моценко О.В. підтримали подану апеляційну скаргу.
Окрім того, у судовому засіданні 30 березня 2026 року, не погодившись із процесуальним рішенням головуючої судді в частині відмови у задоволенні клопотання про виклик свідків та витребування доказів, ОСОБА_1 заявлено відвід судді Поліщук Н.В., вирішення якого згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передано судді Шебуєвій В.А.
Постановою Київського апеляційного суду від 07 квітня 2026 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Поліщук Н.В. відмовлено.
25 травня 2026 року о 10 год. 40 хв. у судове засідання з`явився перекладач Мамедзаде Керім Хафіз огли . Скаржник ОСОБА_1 та адвокат Моценко О.В. в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомляли.
Відповідно до положень статті 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення скаржника та адвоката Маценка О.В. в судовому засіданні 30 березня 2026 року, апеляційний суд робить висновок, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.
Статтею 1 КУпАП визначено:
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Статтею 9 КУпАП визначено:
Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
Статтею 10 КУпАП визначено:
Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Статтею 11 КУпАП визначено:
Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.
Статтею 23 КУпАП визначено:
Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до пункту 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон); в) у разі встановлення на транспортних засобах проблискових маячків та (або) спеціальних звукових сигнальних пристроїв - дозвіл, виданий уповноваженим органом МВС, а у разі встановлення проблискового маячка оранжевого кольору на великогабаритних та великовагових транспортних засобах - дозвіл, виданий уповноваженим підрозділом Національної поліції, крім випадків встановлення проблискових маячків оранжевого кольору на сільськогосподарській техніці, ширина якої перевищує 2,6 м, на механічних транспортних засобах дорожньо-експлуатаційної служби, на транспортних засобах спеціального, спеціалізованого призначення та на транспортних засобах із розпізнавальним знаком "Діти"; г) на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху; на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, - документацію відповідно до вимог, встановлених Законами України "Про автомобільний транспорт", "Про дорожній рух" та "Про перевезення небезпечних вантажів" (далі - спеціальні правила); ґ) чинний страховий поліс (страховий сертифікат "Зелена картка") про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення); д) у разі встановлення на транспортному засобі розпізнавального знака "Водій з інвалідністю" - документ, що підтверджує інвалідність водія або пасажира (крім водіїв з явними ознаками інвалідності або водіїв, які перевозять пасажирів з явними ознаками інвалідності).
Відповідно до статті 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, -
тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, -
тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, -
тягне за собою позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців.
Керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, -
тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, -
тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.
Відповідно до статті 251 КУпАП:
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №409876 убачається, що 02 серпня 2025 року о 09:50 годині у м. Київ, Гостомельське шосе, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Iveco 35e10v, д.н.з. НОМЕР_1 , при цьому не мав прав керування транспортними засобами відповідної категорії. Правопорушення вчинено повторно протягом року (постанова ЕНА №3457876 від 11 листопада 2024 року). Порушив вимоги пункту 2.1 а ПДР України (а.с. 1).
Згідно витягу з бази "Армор" установлено, що Управлінням патрульної поліції у м. Києві 11 листопада 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 126 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 3 400,00 гривень (а.с. 3).
До протоколу про адміністративне правопорушення долучено відеофайл тривалістю 39:45 хвилин, на якому зафіксовано перебіг подій з моменту зупинки транспортного засобу до моменту ознайомлення ОСОБА_1 із змістом складеного протоколу.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги в частині відсутності доказів повторності, апеляційний суд зазначає про таке.
Згідно пункту 3 Розділу І «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом МВС України 07.11.2015 року N 1395: «повторність правопорушення - повторне вчинення протягом року адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями КУпАП та визначається за фактами винесених постанов у справах про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили (крім правопорушень, відповідальність за які передбачена частиною третьою статті 130 КУпАП)».
Крім того, у пункті 5 розділу VII згаданої вище Інструкції також зазначено, що у разі встановлення повторності правопорушення до протоколу (якщо протокол складається) долучається довідка, у якій міститься інформація про дату вчинення попереднього адміністративного правопорушення і прийняте у справі рішення.
Те, що правопорушення вчинено повторно, має бути перевірено та доведено особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, оскільки частина 2 статті 251 КУпАП передбачає, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, у даному випадку органами Національної поліції.
Матеріали справи про адміністративне правопорушення містять відомості із інтегрованої інформаційно-пошукової системи Міністерства внутрішніх справ України "АРМОР", відповідно до яких убачається, що 11 листопада 2024 року сержантом поліції УПП у м. Києві Бубликом В.В. прийнято рішення у формі постанови ЕНА №3457876 про накладення на ОСОБА_1 стягнення у розмірі 3 400,00 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП.
Із змісту постанови убачається, що 11 листопада 2024 року у м. Київ, проспект Червоної Калини, 29, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Iveco 35e10v, д.н.з. НОМЕР_2 , не мав при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії (а.с. 2).
З огляду на те, що матеріали справи містять витяг із інтегрованої інформаційно-пошукової системи Міністерства внутрішніх справ України "АРМОР", завірений у встановленому законом порядку інспектором відділу адміністративної практики УПП у м. Києві Матвійчук О., апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про недопустимість цього доказу.
Крім цього, на підтвердження доводів щодо незаконності та недопустимості постанови ЕНА №3457876 від 11 листопада 2024 року скаржником не надано жодного доказу.
Прийняте інспектором поліції рішення у виді постанови скаржником не оскаржувалось, відомості про скасування постанови ЕНА №3457876 від 11 листопада 2024 року матеріали справи не містять та під час розгляду скаржником не надані.
Інші доводи апеляційної скарги зводяться до обґрунтування незаконності постанови ЕНА №3457876 від 11 листопада 2024 року, відомості про оскарженні чи скасування якої матеріали справи не містять, відтак відхиляються апеляційним судом з огляду на те, що предметом розгляду у цій справі є складений протокол серії ЕПР1 №409876 від 02 серпня 2025 року.
Будь-яких інших обґрунтованих доводів на спростування висновків суду першої інстанції апеляційна скарга не містить.
Окрім того, апеляційним судом розглянуто заявлені ОСОБА_1 клопотання про виклик інспектора Рибалка С.О., яким складено протокол про адміністративне правопорушення, а також про витребування із Управління патрульної поліції відомостей: чи вручалась ОСОБА_1 постанова по справі про адміністративне правопорушення ЕНА №3457876 від 11 листопада 2024 року, чи був присутній ОСОБА_1 під час розгляду справи про адміністративне правопорушення 11 листопада 2024 року, за наслідками якої винесена постанова ЕНА №3457876 від 11 листопада 2024 року, чи було сплачено ОСОБА_1 штраф за вказаною постановою.
У задоволенні цих клопотань апеляційним судом відмовлено, оскільки пояснення інспектора Рибалка С.О., а також дані щодо виконання постанови ЕНА №3457876 від 11 листопада 2024 року, яка не є скасованою у встановленому законом порядку, не є фактичними даними, на основі яких у цій справі встановлюється наявність чи відсутність правопорушення, винність особи, а також інші обставини, що мають значення для вирішення справи.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд робить висновок, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 КУпАП, підтверджується сукупністю належних, допустимих та достатніх доказів, які є послідовними, узгоджуються між собою та не викликають сумнівів у їх достовірності.
Відтак відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції.
На підставі викладеного, керуючись статтею 294 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Святошинського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СУДДЯ Н.В. ПОЛІЩУК