П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 травня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/15098/25	
Місце прийняття ухвали суду 1 інстанції: м. Одеса;
Дата складання повного тексту ухвали суду 1 інстанції:
13.11.2025 року;
Суддя І інстанції: Скупінська О.В.
П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
Головуючого судді – Єщенка О.В.
суддів – Бітова А.І.
– Градовського Ю.М.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2025 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В:
14.05.2025 року ОСОБА_1 звертався до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:
визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо застосування при проведенні перерахунку пенсії на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 березня 2025 року у справі №420/969/25, 70% грошового забезпечення, та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату пенсії на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 березня 2025 року у справі № 420/969/25, виходячи з 80% грошового забезпечення з урахуванням проведених виплат;
визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо нарахування та виплати пенсії на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 березня 2025 року у справі №420/969/25 з 01 березня 2025 року без урахування індексації, проведеної на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2025 року №209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році», та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату пенсії на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 березня 2025 року у справі №420/969/25 з 01 березня 2025 року без обмеження її максимальним розміром з урахуванням індексації, проведеної на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2025 року №209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році», та раніше виплачених сум.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2025 року адміністративний позов задоволено частково.
Суд визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо застосування при проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 , на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 березня 2025 року у справі №420/969/25, 70% грошового забезпечення.
Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити з 01.06.2025 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 березня 2025 року у справі №420/969/25, виходячи з 80% грошового забезпечення з урахуванням проведених виплат.
У задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.
Рішення суду у справі №420/15098/25 набрало законної сили 11.09.2025 року та за окремою заявою позивачеві видано виконавчі листи.
09.11.2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення в адміністративній справі №420/15098/25.
В обґрунтування вказаних вимог зазначено, що, здійснюючи перерахунок пенсії, ГУПФУ в порушення судових висновків до виплати призначає позивачеві пенсію у межах максимального розміру. Поряд з цим, позивачем не одержано жодної виплати за період листопада 2025 року.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2025 року у задоволенні заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду по справі №420/15098/25 відмовлено.
Суд першої інстанції виходив з того, що ГУПФУ виконало рішення суду в цій адміністративній у межах покладених судом зобов`язань, здійснивши позивачеві перерахунок пенсії з основним розміром пенсі 80% від грошового забезпечення. Стосовно посилань позивача щодо застосування ГУПФУ обмеження до пенсії максимальним розміром, суд зауважив на тому, що такі (посилання) виходять за межі висновків суду в цій адміністративній справі. Натомість, обов`язок щодо нарахування ГУПФУ позивачеві пенсії без обмеження максимальним розміром покладений на відповідача саме в адміністративній справі №420/969/25.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неповне з`ясування обставин справи, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та прийняти нове судове рішення про встановлення судового контролю за виконанням рішення Одеського окружного адміністративного суд від 11 серпня 2025 року у справі № 420/15098/25, яке набрало законної сили 11 вересня 2025 року, шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України подати звіт про виконання судового рішення.
Обґрунтовуючи доводи та вимоги апеляційної скарги, апелянт зазначає, що рішенням суду, яке набрало законної сили в цій адміністративній справі, зобов`язано ГУПФУ здійснити позивачеві з 01.06.2025 перерахунок та виплату пенсії, на виконання рішення у справі №420/969/25, виходячи з 80% грошового забезпечення з урахуванням проведених виплат.
При цьому, судовим рішенням у справі №420/969/25 зобов`язано ГУПФУ здійснити позивачеві перерахунок та виплату пенсії з 01.01.2025 у визначеному розмірі, без врахування приписів Постанови КМУ №1, тобто без обмеження її максимальним розміром з урахуванням раніше виплачених сум. Саме під час виконання судового рішення у справі №420/969/25 ГУПФУ, виплачуючи позивачеві пенсію без її обмеження максимальним розміром, при визначені розміру пенсійної виплати застосувало 70% показник грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія. Такі неправомірні дії ГУПФУ позивач був вимушений оскаржити до суду у цій адміністративній справі №420/15098/25.
Проведений ГУПФУ перерахунок пенсії свідчить, що розмір пенсії позивача з урахуванням індексації становить 60790,8 гривень, проте, з урахуванням максимального розміру, до виплати ГУПФУ визначило пенсію у межах максимального розміру – 52066,95 гривень, яку позивач отримував до жовтня 2025 року включно. Поряд з цим, у листопаді 2025 року позивач пенсію не отримав.
Апелянт зауважує на тому, що судом безпідставно проігноровано ту обставину, що дії ГУПФУ стосовно обмеження пенсії позивача максимальним розміром та порушення його прав на належне пенсійне забезпечення мають системний характер. При цьому, суд у цій справі, зобов`язуючи ГУПФУ здійснити перерахунок пенсії та провести виплату пенсії у розмірі, виходячи з 80% грошового забезпечення, також визначив, що такий перерахунок пенсії стосується саме виконання судового рішення у справі №420/969/25, яким, серед іншого, покладено на ГУПФУ обов`язок перерахувати пенсію без обмеження пенсії максимальним розміром.
Поряд з цим, судом першої інстанції проігноровано імперативні приписи статті 382 КАС України, якими чітко визначено, що в адміністративних справах з приводу обчислення, перерахунку пенсійних виплат суд, за письмовою заявою заявника, має зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.
Відзив на апеляційну скаргу від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області у визначений апеляційним судом строк не надійшов.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з наступного.
Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Вказані положення Основного Закону кореспондуються із приписами частин 2, 3 статті 14 КАС України, згідно яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Аналогічні положення щодо обов`язковості судових рішень містять норми статті 370 КАС України.
Слід зазначити, що відповідно до статті 381-1 КАС України судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції.
Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому статтями 287, 382-382-3 і 383 цього Кодексу.
Згідно частини 1 статті 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.
Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року №5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року №11-рп/2012).
Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі «Шмалько проти України», заява №60750/00, від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.
У Рішенні від 15 травня 2019 року №2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику ЄСПЛ підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі «Валерій Фуклєв проти України» від 07 червня 2005 року, заява №6318/03; пункт 43 рішення у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року, заява №60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15 жовтня 2009 року, заява №40450/04; пункт 64 рішення у справі «Apostol v. Georgia» від 28 листопада 2006 року, заява №30779/04).
На підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15 травня 2019 року №2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.
Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтями 14, 370 КАС України.
Фактичне (не у повному обсязі) не виконання рішення суду, що набрало законної сили, є достатньою правовою обставиною для застосування судом заходів судового контролю.
Таким чином, умовою для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови, а саме – невиконання рішення суду.
Апеляційний суд враховує, що судовим рішенням, яке набрало законної сили у цій справі, підтверджено право позивача на перерахунок пенсії, на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 березня 2025 року у справі №420/969/25, виходячи з 80% грошового забезпечення з урахуванням проведених виплат.
Як свідчать обставини справи, на виконання цього рішення суду ГУПФУ здійснило позивачеві перерахунок пенсії та згідно відомостей протоколу перерахунку пенсії станом на 06.11.2025 основний розмір пенсії становить у розмірі 80% грошового забезпечення (вислуга років 30), а саме у сумі 60790,80 грн.
На переконання апеляційного суду, судом першої інстанції правильно враховано, що такі дані про перерахунок пенсії позивача свідчать про дотримання ГУПФУ обов`язку, покладеного на цей орган, згідно судового рішення у цій справі, яким зобов`язано ГУПФУ здійснити позивачеві з 01.06.2025 перерахунок та виплату пенсії, на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 березня 2025 року у справі №420/969/25, виходячи з 80% грошового забезпечення з урахуванням проведених виплат.
Поряд з цим, як свідчать обставини, у цій справі судом не покладався на ГУПФУ обов`язок стосовно виплати пенсії без обмеження максимальним розміром. Натомість, такий (обов`язок) встановлений судовим рішенням в іншій адміністративній справі №420/969/25.
Отже, згідно вищенаведених вимог статті 381-1 КАС України, судовий контроль за виконанням судового рішення, що стосується спірного питання (обмеження пенсії максимальним розміром), підлягає здійсненню судом, який вирішив відповідну адміністративну справу.
Саме посилання у резолютивній частині рішення про перерахунок пенсії позивача на «виконання рішення у справі №420/969/25», за наслідком якого (виконання) позивачеві зменшено відсотковий розмір пенсії (з 80% до 70%), що стало фактичною підставою для звернення із позовом у даній справі (420/15098/25), не змінює процесуальний порядок і, так би мовити, розмежування між судами дискреції у судовому контролі, яка віднесена до повноважень конкретного суду, який ухвалив відповідне судове рішення.
Також, слід зазначити, що згідно положень частини 1 статті 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України незалежно від задекларованого або зареєстрованого місця проживання пенсіонера організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.
Згідно відомостей електронного кабінету пенсіонера станом на 06.11.2025, остання виплата пенсії позивачеві значиться у жовтні 2025. Поряд з цим, є передчасними доводи заявника про неправомірність дій ГУПФУ, пов`язаних із невиплатою пенсії у листопаді 2025 року, оскільки, як вже зазначено вище, виплата пенсії проводиться не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія.
Щодо застосування імперативних приписів частини 1 статті 382 КАС України, апеляційний суд враховує, що порядок судового контролю, регламентований положеннями зазначеної статті КАС України, спрямований на забезпечення виконання судового рішення.
Натомість, наявні в матеріалах справи докази свідчать, що ГУПФУ діяло у межах покладених судом на цей орган зобов`язань, що, в свою чергу, виключає обставини для ствердження про не виконання рішення у цій адміністративній справі.
Оскільки висновки суду відповідають нормам процесуального права та обставинам справи, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до вимог статті 316 КАС України підлягає залишенню без змін.
Відповідно до приписів частини 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 308, 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2025 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко 

Судді: А.І. Бітов 

Ю.М. Градовський