Справа № 671/982/25
Провадження № 2/686/1622/26 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2026 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області 
у складі: головуючої судді – Хараджі Н.В., 
при секретарі судових засідань – Козуляк І.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Хмельницькому цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», подану та підписану представником Усенко Михайлом Ігоровичем, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулося до суду із позовом в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором №04079-09/2023 від 12.09.2023 рок у розмірі 17435 грн., судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29.01.2024 року між ОСОБА_1 та ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» було укладено кредитний договір №04079-09/2023, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 4500 грн. на умовах строковості, зворотності та платності.
29 січня 2024 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» було укладено договір факторингу №29012024-1, відповідно до умов якого ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» відступає ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» права вимоги до боржників. В тому числі і до відповідача за вказаним кредитним договором.
Відповідач в зазначені строки умови договору не виконала, кредитні кошти у встановлені строки не повернула, а відтак позивач був змушений звернутися з даним позовом до суду.
Ухвалою Волочиського районного суду Хмельницької області від 27.05.2025 року цивільну справу передано до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області за підсудністю.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.06.2025 року, головуючим суддею визначено суддю Хараджу Н.В.
Ухвалою судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02.07.2025 року, прийнято та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін. Також витребувано докази у АТ КБ «ПриватБанк».
26.02.2026 року судом отримано від АТ КБ «ПриватБанк» інформацію.

В судове засідання представник позивача не з`явився, разом з тим, на адресу суду надіслав заяву у якій просив проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги задовольнити та проти винесення заочного рішення не заперечив.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання повідомлялася належним чином.
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція, викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
Таким чином, відповідач, враховуючи положення ст. ст. 128, 130 ЦПК України, вважається таким, що повідомлений належним чином про дату, час та місце судового засідання.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки представник позивача та відповідач не з`явилися до зали судового засідання.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
Дослідивши матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.
Відповідно до ст. 526, 530, 599 Цивільного Кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним .
Виходячи з положень статей 626, 638 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Суд зазначає, що відповідно до ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, що відповідає положенням ст. 628 ЦК України.
Судом встановлено, що 12.09.2023 року між ОСОБА_1 та ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» було укладено кредитний договір №04079-09/2023, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 4500 грн. Строком на 360 днів, під 2.50% в день.
Згідно довідки про ідентифікацію, клієнт відповідач, з яким укладено договір №04079-09 від 12.09.2023 ідентифікований Товариством з обмеженою відповідальністю «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП». Одноразовий ідентифікатор W732, дата відправки ідентифікатору 12.09.2023.
Згідно позову, возивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти шляхом їх перерахування на платіжну картку № НОМЕР_1 у розмірі 4500 грн. На підтвердження зазначеного позивачем надано довідку про перерахування грошових коштів.
Водночас із витребуваної та наданої АТ КБ «ПриватБанк» інформації встановлено, що на ім`я відповідача — ОСОБА_1 у зазначеному банку платіжна картка № НОМЕР_1 не емітувалася.
Відповідно до пункту 1.6 Договору про надання фінансового кредиту, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Споживача, у тому числі з використанням реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 .
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази укладення кредитного договору між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ОСОБА_1 , а також відсутні належні докази фактичного надання кредитних коштів відповідачу.
Частиною третьою статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У пункті 3 частини 2 статті 129 Конституції України закріплено основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст. 77 ЦПК України.) Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).
Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Отже, належним чином дослідити поданий стороною доказ, перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду.
Однак, як зазначено вище, згідно з інформацією банківських установ, на ім`я відповідача ОСОБА_1 не емітовано картку № НОМЕР_1 , що спростовує факт отримання нею кредитних коштів. Доказів, що саме ця карта була верфікована товариством матеріали справи не містять. Відповідно, відсутні правові підстави для задоволення позову, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт виконання ним зобов`язання щодо надання кредиту відповідачу.
Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України у разі відмови у задоволенні позову, судовий збір покладається на позивача.
Керуючись статтями 12, 81, 89, 133, 141, 258-259, 263-265, 268,273, 274, 277-279 280, 281, 352, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» подану та підписану представником Усенко Михайлом Ігоровичем до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити у повному обсязі.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Дата виготовлення повного тексту рішення суду 30.04.2026 року.

Суддя Хмельницького
міськрайонного суду Н.В. Хараджа