КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 376/1715/25 Головуючий 1-ї інстанції: Батовріна І.Г.
Провадження № 33/824/469/2026 Доповідач: Яковлева В.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 квітня 2026 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Яковлева В.С., з секретарем судового засідання - Родіоновою К.Є., за участю: захисника - адвоката Стрижака С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Стрижка Сергія Васильовича на постанову Сквирського районного суду Київської області від 16 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_1 ,
В С Т А Н О В И В
Цією постановою  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. (сімнадцять тисяч гривень), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк на 1 (один).
Стягнуто з  ОСОБА_1  судовий збір в розмірі 605,60 грн.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Сквирського районного суду Київської області від 16 жовтня 2025 року у справі N?376/1715/25 щодо ОСОБА_1 . Провадження у справі N?376/1715/25 щодо ОСОБА_1 - закрити на підставі п. 1 ст.247 КУпАП, за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.
Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги зазначає про те, що оскаржувана постанова є протиправною у зв`язку з суттєвими порушеннями при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.
Зауважує, що протокол про адміністративне правопорушення, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи, в якому фактично формується обвинувачення особи у вчиненні певного правопорушення.
Зазначає про помилкові висновки суду першої інстанції стосовно наявності зафіксованого факту руху транспортного засобу та факту керування ним безпосередньо ОСОБА_2 . Так, законодавчо не забороняється знаходитись у транспортних засобах у стані сп`яніння. Тобто, особа, яка не є водієм, та не керує транспортним засобом, не має обов`язку проходити огляд на стан сп`яніння.
На переконання захисника, відсутність на відеозаписі з нагрудної камери працівників патрульної поліції зафіксованого факту керування ОСОБА_3 транспортного засобу, не могло судом тлумачитись на користь його винуватості.
Звертає увагу на те, що ОСОБА_4 є колишнім військовослужбовцем, якого ворожими загарбницькими військами Росії було захоплено у полон і тривалий час його фізично та психічно катували та знущалися. І саме з цим пов`язана його не зовсім врівноважена поведінка до працівників патрульної поліції.
Переглянувши справу за апеляційною скаргою, заслухавши пояснення захисника, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Судом першою інстанцією встановлено, 02 червня 2025 року о 00.01 год. по вул.Київській 36 в м. Сквира Білоцерківського району Київської області керував транспортним засобом BMW 525 TDS д.н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки та у медичному закладі відмовився. Своїми діями порушив п.2,5 ПДР України.
Приймаючи рішення про визнання винним ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху України та притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції виходив з наявних в матеріалах справи доказів, зокрема: даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР №348648 від 02.06.2025 року, в якому приведені обставини вчиненого правопорушення; даних направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння до Сквирської ЦРЛ; даних акту огляду на стан алкогольного сп`яніння, відповідно до якого огляд не проводився у зв`язку з відмовою; даних відеозаписів з нагрудної бодікамери працівників поліції та відеореєстратора службового транспорту.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, які відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені належними і допустимими доказами в їх сукупності.
Посилання захисту на те, що протокол про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом вини, є загальним і правильним за своїм змістом, однак не має вирішального значення у даній справі. Суд першої інстанції не покладав в основу висновку про винуватість особи виключно протокол, а оцінив сукупність доказів, що узгоджуються між собою, а саме: дані протоколу про адміністративне правопорушення, а також відеозапису з нагрудних камер працівників поліції та відеореєстратора службового автомобіля.
Безпідставними є твердження про відсутність факту керування транспортним засобом. Судом першої інстанції з матеріалів відеофіксації встановлено, що після зупинки працівниками поліції ОСОБА_1 вийшов з-за керма автомобіля. Під час спілкування з працівниками поліції не заперечував факту руху транспортного засобу до моменту зупинки. Наведені обставини у своїй сукупності свідчать про фактичне керування транспортним засобом, що було обґрунтовано встановлено судом першої інстанції.
Щодо посилань на особисті обставини ОСОБА_1 , зокрема його попередню військову службу та перебування у полоні, суд першої інстанції обґрунтовано врахував ці дані як такі, що можуть характеризувати особу, однак вони не впливають на факт вчинення адміністративного правопорушення і не є підставою для його виключення чи звільнення від відповідальності.
Таким чином, висновки суду першої інстанції є законними, обґрунтованими та підтверджуються дослідженими доказами, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують встановлених обставин справи.
Керуючись ст.ст. 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника - адвоката Стрижка Сергія Васильовича - залишити без задоволення.
Постанову Сквирського районного суду Київської області від 16 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_1  - залишити без змін. 
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду В.С. Яковлева