КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА

Справа № 488/2061/26
Провадження № 2/488/2240/26  

РІШЕННЯ
Іменем України

16.06.2026 року       м. Миколаїв
Суддя Корабельного районного суду міста Миколаєва Чернявська Я.А., розглянувши цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними у справі матеріалами за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Миколаївська міська рада про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,
ВСТАНОВИВ:
У квітні 2026 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , звернулися до Корабельного районного суду м. Миколаєва з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якому просили суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що з 30 березня 2006 року зареєстровані та фактично проживають у вказаній квартирі. Зазначене житлове приміщення було надано ОСОБА_1 як відповідальному квартиронаймачу.
У спірній квартирі також зареєстровані їхні діти — донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Позивачі вказали, що відповідачі протягом тривалого часу, починаючи з 2020 року, фактично у спірній квартирі не проживають. У квартирі відсутні будь-які їхні особисті речі, при цьому інших речей вони ніколи не залишали, оскільки користувалися меблями та побутовою технікою позивачів. Після того як відповідачі припинили з`являтися до житлового приміщення, вхідні замки не змінювалися, ключі від квартири у відповідачів наявні, однак вони до житла не поверталися та з моменту фактичного вибуття жодного дня у ньому не проживали.
Крім того, позивачі зазначили, що відповідачі не сплачують витрати на утримання житлового приміщення, не беруть участі в оплаті житлово-комунальних послуг, не здійснюють витрат на проведення ремонту та інші витрати, пов`язані з утриманням квартири, а позивачі при цьому не чинять жодних перешкод у користуванні житлом, однак відповідачі добровільно не виявляють бажання користуватися квартирою, а їх місце фактичного проживання позивачам не відоме.
Позивачі також зазначили, що будь-яких домовленостей між сторонами щодо збереження за відповідачами права користування квартирою на період їх відсутності не існувало.
У зв`язку з тим, що відповідачі зареєстровані у спірній квартирі, у позивачів виникають труднощі з оформленням субсидії, оскільки відсутні необхідні відомості щодо доходів відповідачів, а також позивачі позбавлені можливості реалізувати право на приватизацію зазначеного житлового приміщення.
На підставі зазначеного позивачі звернулися до суду з даним позовом.
Ухвалою суду від 04.05.2026 року провадження по зазначеній справі було відкрито та справа призначена до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Одночасно запропоновано відповідачам у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Корабельного районного суду міста Миколаєва заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов.
Копію ухвали надіслано сторонам. Відповідачам разом з ухвалою про відкриття провадження також була направлена позовна заява з додатками.
Своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву відповідачі не скористались.
Отже зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідачів про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті 279 та частини 8 статті 178 ЦПК України.
Відповідачі у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подали, у зв`язку з чим згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Третя особа Миколаївська міська рада в особі представника Коган А.О. через підсистему «Електронний суд» надала додаткові пояснення, в яких просила долучити їх до матеріалів справи, а також розглянути справу за відсутності представника.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що надані сторонами докази та повідомлені ними обставини є достатніми для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, суд доходить наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу.
Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються Житловим кодексом України, Цивільним кодексом України, тому при ухваленні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами.
Судом встановлено, що згідно з ордером на житлове приміщення №63, серія 006165 від 30 березня 2006 року, виданим на ім`я ОСОБА_1 , їй разом із сім`єю було надано право на вселення до кв. АДРЕСА_2 (нині —по АДРЕСА_3 ).
Відповідно до зазначеного ордера, спірне житлове приміщення було надано ОСОБА_1 як відповідальному квартиронаймачу на склад сім`ї, до якого входили її чоловік та діти — ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . На підставі вказаного ордера між сторонами виникли житлові правовідносини щодо користування спірною квартирою.
Відповідно до Акта №04 про фактичне непроживання від 10.04.2026 року, складеного ОСББ «Добробут-323/2», ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , будучи зареєстрованими у квартирі АДРЕСА_2 , фактично за вказаною адресою не проживають. Згідно з актом, ОСОБА_4 не проживає у спірному житловому приміщенні з 2000 року по теперішній час, а ОСОБА_3 — з 2021 року по теперішній час.
Вказані особи тривалий час відсутні за місцем реєстрації, не користуються житловим приміщенням, не беруть участі в його утриманні, не здійснюють оплату житлово-комунальних послуг та не виконують обов`язків, пов`язаних з користуванням житлом. За місцем реєстрації не з`являються, особистих речей у квартирі не мають. Поважних причин їх тривалого непроживання у спірному житловому приміщенні не встановлено.
З наданих доказів вбачається, що квартира фактично перебуває у користуванні виключно позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які постійно проживають у ній, здійснюють користування житлом та несуть витрати на його утримання.
Враховуючи тривалу відсутність відповідачів за місцем їх реєстрації, відсутність доказів на підтвердження поважності причин такого непроживання, а також відсутність намірів повернутися до спірного житлового приміщення та відновити проживання у ньому, суд дійшов висновку, що відповідачі не користуються квартирою та не беруть участі в її утриманні, що свідчить про втрату ними права фактичного користування спірним житлом.
За таких обставин суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , залишаючись зареєстрованими у квартирі АДРЕСА_2 , фактично не проживають у ній, не беруть участі в утриманні майна, не сплачують комунальні послуги та без поважних причин не користуються зазначеним житлом, що є підставою для визнання їх такими, що втратили право користування цим житловим приміщенням.
Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.
Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках встановлених ст. 71 ЖК України. У випадках, передбачених пунктами 1 - 7 цієї статті, право користування жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести місяців з дня закінчення строку, зазначеного у відповідному пункті.
Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2020 року у справі № 209/2642/18 (провадження № 61-9591св19) встановлено, що підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може бути лише свідома поведінка цієї особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до відповідного житлового приміщення.
За таких обставин, суд вважає доведеним факт того, що на момент розгляду справи відповідачі втратили право користування квартирою АДРЕСА_2 , оскільки відповідачі тривалий час не проживають у квартирі та своєю реєстрацією обмежують права позивачів на фактичне користування зазначеним житлом.
На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 18 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування)у разі звернення до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг за місцем задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється:
1) за заявою про зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування), поданою у паперовій формі такою особою, її законним представником або представником;
2) за заявою власника житла приватної форми власності, поданої у паперовій формі, стосовно повнолітньої особи, місце проживання (перебування) якої зареєстровано або задекларовано в житлі, що належить власнику на підставі права власності.
Зняття із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) особи за заявою співвласника житла в порядку, передбаченому пунктом 2 частини першої цієї статті, здійснюється за згодою іншого співвласника житла, яка надається особисто або через представника.
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» орган реєстрації вносить зміни до реєстру територіальної громадина підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Відповідно до п. 2 ч. 50 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 265 від 07.02.2022,зняття із задекларованого/за реєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою (у такому випадку адміністративний збір не сплачується).
Відповідно до ст. ст. 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
За ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно з ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21) зазначено: «… у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення».
Керуючись ст. ст. 12, 13, 258-259, 264-265, 268, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Миколаївська міська рада про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою за адресою АДРЕСА_1 .
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач  – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 

Позивач -  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 

Відповідач  – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 

Відповідач – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 

Третя особа – Миколаївська міська рада, код ЄДРПОУ: 26565573, адреса: м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20

Суддя Я.А. Чернявська