Провадження № 1-кс/509/579/26
Справа № 509/299/19 

УХВАЛА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2026 року          с-ще. Овідіополь
Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:? 
головуючого судді ОСОБА_1 ,? 
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про відвід прокурора Чорноморської окружної прокуратури ОСОБА_5 та усунення її від здійснення процесуального керівництва і участі у кримінальному провадженні № 12017160150003076 від 30.10.2017, та відвід дізнавача Сектору дізнання Відділення поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 та усунення її від здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12017160150003076 від 30.10.2017, доручивши досудове розслідування іншому дізнавачу, 

ВСТАНОВИВ: 

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області із заявою про відвід прокурора Чорноморської окружної прокуратури ОСОБА_5 та усунення її від здійснення процесуального керівництва і участі у кримінальному провадженні № 12017160150003076 від 30.10.2017, та відвід дізнавача Сектору дізнання Відділення поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 та усунення її від здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12017160150003076 від 30.10.2017, доручивши досудове розслідування іншому дізнавачу. 
У своїй заяві адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 зазначає, що сектором дізнання Відділення поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування в об`єднаному кримінальному провадженні № 12017160150003076 від 30.10.2017 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 358, частиною другою статті 358 та статтею 356 Кримінального кодексу України. Процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні здійснює прокурор Чорноморської окружної прокуратури ОСОБА_5 , а досудове розслідування — дізнавач Сектору дізнання Відділення поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 . 
Адвокат ОСОБА_3 зазначає, що представляє інтереси потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Злагода», яким унаслідок учинення зазначених кримінальних правопорушень завдано матеріальної та моральної шкоди. 
Заявник зазначає, що першою підставою для відводу є умисне невиконання дізнавачем та прокурором ухвали Київського районного суду міста Одеси від 01.06.2026 у справі № 509/744/26, якою суд відмовив у задоволенні клопотання прокурора про закриття кримінального провадження на підставі пункту 3-1 частини першої статті 284 КПК України. При цьому суд у мотивувальній частині ухвали констатував неповноту досудового розслідування, а саме встановив, що органом досудового розслідування не зроблено жодної кримінально-правової кваліфікації та оцінки дій ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , у тому числі на предмет наявності ознак кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою, другою або четвертою статті 358 КК України, а також не дано кримінально-правової оцінки діям ОСОБА_8 та ОСОБА_10 на предмет наявності ознак кримінального правопорушення, передбаченого статтею 356 КК України. Суд окремо наголосив, що диспозиції частин статті 358 КК України не виключають можливості вчинення цих кримінальних правопорушень у співучасті, а досудове розслідування не повинно обмежуватися лише встановленням виконавця конкретного правопорушення за наявності ознак інших видів співучасників — організатора, підбурювача або пособника. Суд прямо зазначив: «з матеріалів кримінального провадження вбачається, що у органу досудового розслідування були наявні можливості для встановлення винних осіб, але зроблено цього не було», що, на думку суду, може свідчити про неповноту досудового розслідування. Таким чином, станом на 01.06.2026 суд офіційно констатував, що дізнавач мав реальну можливість встановити винних осіб, але цього не зробив. Після ухвали від 01.06.2026 дізнавач та прокурор були зобов`язані відповідно до статей 2, 9, 25 КПК України усунути встановлену судом неповноту — провести кримінально-правову кваліфікацію дій конкретних осіб та перевірити версію співучасті. Натомість жодної з указаних дій вчинено не було, а констатована судом неповнота розслідування не лише не усунута, а й свідомо поглиблена. 
Другою підставою для відводу заявник зазначає умисне саботування дізнання, факт якого встановлено судом, оскільки 09.06.2026 в інтересах потерпілих адвокатом було подано дізнавачу клопотання про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_8 на підставі пункту 5 частини першої статті 284 КПК України, тобто у зв`язку зі смертю особи, стосовно якої зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру. Відповідно до частин першої та другої статті 220 КПК України дізнавач був зобов`язаний розглянути це клопотання у строк не більше трьох днів з моменту подання, тобто не пізніше 12.06.2026, та повідомити заявника про результати розгляду, але цього зроблено не було, що підтверджується Ухвалою слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 16.06.2026 у справі № 509/299/19 (провадження № 1-кс/509/538/26), якою зобов`язано уповноваженого дізнавача розглянути вказане клопотання й повідомити про результати його розгляду. 
Заявник зазначає, що третя, четверта та п`ята підстави для відводу є взаємопов`язаними і полягають у сприянні легітимізації підроблених документів на так званий «пором «Кислицький»», у фактичному «виведенні» з-під відповідальності головних фігурантів справи та у сприянні злочинній організації. За змістом обидві постанови про відмову — постанова дізнавача ОСОБА_6 від 15.06.2026 та постанова прокурора Чорноморської окружної прокуратури ОСОБА_5 від 22.06.2026, надіслана листом окружної прокуратури № 63-6360вих-26 від 22.06.2026, — є фактично ідентичними та обґрунтовані одним і тим самим доводом: у кримінальному провадженні жодній особі про підозру не повідомлено, ОСОБА_8 процесуального статусу підозрюваного не набував, обвинувальний акт до суду не скеровувався. На думку сама відсутність повідомлення про підозру ОСОБА_8 є прямим наслідком бездіяльності дізнавача та прокурора — тієї самої неповноти розслідування, яку констатував суд ухвалою від 01.06.2026, а саме нездійснення кримінально-правової кваліфікації дій конкретних осіб за наявності доведеного факту підроблення документів. Тобто дізнавач та прокурор спершу самі, всупереч прямій вказівці суду та за наявності встановленої можливості, відмовляються повідомити про підозру та кваліфікувати дії фігурантів, а потім посилаються на цю ж створену ними обставину як на підставу неможливості закриття провадження за пунктом 5 частини першої статті 284 КПК України. 
На думку заявника наведена вище сукупність обставин, а саме невиконання дізнавачем та прокурором констатації суду від 01.06.2026 про неповноту розслідування та необхідність кваліфікації дій конкретних осіб; встановлений ухвалою слідчого судді від 16.06.2026 факт бездіяльності дізнавача; розбіжність у даті постанови дізнавача та встановлений судом факт нерозгляду клопотання; послідовна та внутрішньо суперечлива позиція, яка блокує обидва можливі шляхи процесуального вирішення провадження; а також об`єктивний наслідок цієї поведінки у вигляді виведення фігурантів з-під відповідальності та збереження юридичної сили підроблених документів у своїй сукупності становить інші обставини, які викликають обґрунтовані, об`єктивно вмотивовані сумніви в неупередженості як прокурора ОСОБА_5 , так і дізнавача ОСОБА_6 . 
Слідчий суддя, розглянувши в судовому засіданні заяву про відвід прокурора та дізнавача, зазначає, що обставини, які виключають участь прокурора, слідчого, дізнавача в кримінальному провадженні викладені у ст.77 КПК України?і їх перелік є вичерпним, а саме: прокурор, слідчий, дізнавач не має права брати участь у кримінальному провадженні: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, перекладач; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості. 
Так, дослідивши заяву, надану в інтересах ОСОБА_4 , слідчий суддя вважає, що заява про відвід прокурора та дізнавача задоволенню не підлягає, у зв`язку з тим, що заявником не надано доказів, які вказують саме на наявність обставин, які є підставою для відводу прокурора та дізнавача, або викликають сумнів у їх неупередженості, що передбачені нормою ст.77 КПК України. 
При цьому суд звертає увагу, що відповідно ст. 77 КПК України прокурор, слідчий, дізнавач не має права брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості. 
Враховуючи зміст поданої заяви, слід зазначити, що фактично її обґрунтування не містить посилання на підстави зазначені у ст. 77 КПК України, та фактично обґрунтування відводу дізнавачу та прокурору зводиться до наявності інших обставин, які викликають у заявниці сумнів у неупередженості прокурора та дізнавача і незгоди заявника із прийнятими дізнавачем та прокурором процесуальними діями у справі. 
Відповідно до положень ст. 36 КПК України Прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора. 
Відповідно до положень ст.40-1 КПК України?дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого. Дізнавач несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення дізнання. Дізнавач, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього?Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення дізнавача. 
Отже, як убачається із зазначених норм кримінального процесуального закону, досягнення мети кримінального провадження під час досудового розслідування забезпечують, зокрема, прокурор і дізнавач , які є самостійними у своїй процесуальній діяльності, і втручання в їх діяльність осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. При цьому і прокурор і дізнавач несуть відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій, і є вільним у використанні своїх прав. 
Разом з тим, оскарження рішень, дій чи бездіяльності дізнавача під час досудового розслідування здійснюється в порядку, передбаченому?главою 26 КПК України - Оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування. 
З огляду на викладене, слідчий суддя зазначає, що не може бути підставою для відводу незгода заявника із прийнятими дізнавачем та прокурором процесуальними рішеннями на підставі припущень заявника за відсутності доказів існування обставин, які викликають сумнів у їх неупередженості. 
Натомість обставини, зазначені в ухвалі Київського районного суду міста Одеси від 01.06.2026 у справі № 509/744/26 та ухвалі слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 16.06.2026 у справі № 509/299/19, не вказують саме на упередженість дізнавача та прокурора. 
Інші аргументи заяви зводяться до припущень та певних версій щодо мотивів прийняття прокурором та дізнавачем рішень під час вказаного кримінального провадження, що однак не підкріплені доказами, та не можуть бути визнанні слідчим суддею такими, що викликають обґрунтовані сумніви в неупередженості дізнавача та прокурора. 
Відповідно до ч. 1?ст. 22 КПК України?кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. 
Отже, тягар доведення обґрунтованості того чи іншого клопотання, заяви чи скарги, покладається безпосередньо на сторону, яка його ініціює. 
Враховуючи викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що заявником не наведено доказів існування обставин, передбачених ст.77 КПК України. Заява про відвід прокурора та дізнавача не містить обставин, які можуть вказувати саме на необ`єктивність чи упередженість дізнавача та прокурора, або їх певну заінтересованість, а ґрунтується лише на особистих переконаннях заявника, та незгодою ним з прийнятими рішеннями в рамках досудового розслідування, у зв`язку з чим у задоволенні заяви про відвід дізнавача та прокурора слід відмовити. 

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст.?77,80,81,372 КПК України, слідчий суддя, 

УХВАЛИВ: 

В задоволенні заяви адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про відвід прокурора Чорноморської окружної прокуратури ОСОБА_5 та усунення її від здійснення процесуального керівництва і участі у кримінальному провадженні № 12017160150003076 від 30.10.2017, та відвід дізнавача Сектору дізнання Відділення поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 та усунення її від здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12017160150003076 від 30.10.2017, -?відмовити. 

Ухвала оскарженню не підлягає. 

Слідчий суддя            ОСОБА_1