Справа № 420/4306/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Білостоцького О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, визначеного ч. 5 ст. 262 КАС України, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Овідіопольського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправними та скасування постанов, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Овідіопольського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, в якому позивач просить суд визнати протиправними та скасувати постанови про стягнення виконавчого збору у виконавчих провадженнях №80063087, №80062597 від 26.01.2026 року, винесені головним державним виконавцем Овідіопольського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Відвічук Катериною Георгієвною.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що на виконання рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 12.05.2025 року по справі №509/1561/24 було видано виконавчі листи про встановлення ОСОБА_2 способи участі у вихованні дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та спілкуванні з ним шляхом встановлення систематичних побачень за наступним графіком, а також про зобов`язання ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Вказані виконавчі листи були пред`явлені ОСОБА_2 до примусового виконання до Овідіопольського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України. У виконавчих провадженнях №80063087 та №80062597, відкритих на виконання виконавчих листів по справі №509/1561/24, були винесені постанови від 26.01.2026 року про стягнення виконавчого збору.
Водночас, позивач посилається на те, що нею було добровільно виконано рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 12.05.2025 року по справі №509/1561/24 ще до винесення постанов про відкриття виконавчих проваджень №80063087 та №80062597, а тому з неї не має стягуватися виконавчий збір у вищевказаних ВП.
Не погоджуючись із вищевказаними постановами державного виконавця про стягнення виконавчого збору у виконавчих провадженнях №80063087 та №80062597, позивач звернулась до адміністративного суду з даним адміністративним позовом.
Ухвалою суду від 17.03.2026 року по справі №420/4306/26 було відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін в порядку ст.262 ч.5 КАС України за наявними у справі матеріалами з урахуванням особливостей розгляду справи, визначених ст. 287 КАС України. 
19.03.2026 року до суду від представника Овідіопольського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України надійшов відзив на адміністративний позов, з якого вбачається, що відповідач позов не визнає та зазначає, що постанови про відкриття виконавчого провадження надіслані боржнику з дотриманням вимог ст.28 ЗУ «Про виконавче провадження. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Відповідно до вимог ст.27 ЗУ «Про виконавче провадження» за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи. Тому, на думку відповідача, державним виконавцем по кожному виконавчому провадженню винесено виконавчий зір в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати. Що стосується добровільного виконання рішення суду, то відповідно до вимог ст.26 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа за заявою стягувача про примусове виконання рішення, тобто відкриття виконавчого провадження вже є примусовим виконання рішення суду. Добровільним виконанням рішення суду є виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження.
Ухвалами суду від 18.03.2024 року, 24.03.2026 року провадження у справі №420/4306/26 було зупинено на підставі п.6 ч.2 ст.236 КАС України та поновлено 24.03.2026 року, 09.04.2026 року.
19.03.2026 року до суду від представника відповідача надійшла заява, в якій зазначено, що надати належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчих проваджень №80063087 та № 80062597 немає можливості, оскільки 18.02.2026 року державним виконавцем винесено постанови про передачу виконавчих проваджень по вищевказаним виконавчим провадженням та направлено до Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.
На виконання вищевказаної ухвали суду від 18.03.2026 року, Київський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України надав до суду матеріали виконавчих проваджень №80063087 та №80062597.
20.03.2026 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що головний державний виконавець стосовно даного судового рішення відкриває одразу 3-х виконавчих провадження, чим здійснює недобросовісне використання владних повноважень та зловживає своїми правами стосовно ОСОБА_1 , адже окрім постанови про відкриття виконавчого провадження про стягнення судового збору у розмірі 2422,40 грн., державний виконавець двічі видає постанову про стягнення виконавчого збору у сумі 17 294,00 грн. по одному судовому рішенню, що разом становить 34 588 грн. Крім того, після прийняття рішення Овідіопольського районного суду Одеської області у справі №509/1561/24 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визнання способу участі в її вихованні, ОСОБА_2 не проявляв жодної ініціативи для зустрічі із своїм сином, ОСОБА_1 не чинила жодних перешкод у їхньому спілкуванні, а отже позивач добровільно виконувала вищезазначене судове рішення.
Ухвалою суду від 09.04.2026 року залучено до участі у справі №420/4306/26 в якості другого відповідача - Київський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України. Розпочато розгляд адміністративної справи №420/4306/26 спочатку в порядку спрощеного позовного провадження, визначеного ч.5 ст. 262 КАС України, без виклику сторін, з урахуванням особливостей розгляду справи, визначених ст.287 КАС України.
20.04.2026 року до суду від представника Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України надійшов відзив на адміністративний позов, з якого вбачається, що другий відповідач позов не визнає та зазначає, що стягнення з боржника виконавчого збору виконавчого провадження одночасно з відкриттям виконавчого провадження є безумовним обов`язком державного виконавця та пов`язується з початком примусового виконання, яке, у свою чергу, розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження виконавець зобов`язаний вирішити питання про стягнення виконавчого збору. Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених Законом № 1404-VІІІ. Враховуючи вищевикладене, постанови про стягнення виконавчого збору винесені на підставі, у межах повноважень, у спосіб та у порядку, встановленому Законом № 1404-VІІІ тому скасуванню не підлягають.
Строк розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження встановлений у ст. 258 КАС України.
Водночас, згідно ч.4 ст.287 КАС України встановлено, що адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом двадцяти днів після відкриття провадження у справі.
У виняткових випадках для належної підготовки справи до розгляду цей строк може бути продовжений не більше ніж на двадцять днів за вмотивованим клопотанням однієї зі сторін або з ініціативи суду.
Судом у справі встановлено наступне.
На виконання рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 12.05.2025 року по справі №509/1561/24 було видано виконавчий лист від 19.01.2026 року про встановлення ОСОБА_2 способів участі у вихованні дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та спілкуванні з ним шляхом встановлення систематичних побачень за наступним графіком: - перші та треті вихідні кожного місяця з суботи 11.00 години до неділі 11.00 години, без присутності матері дитини ОСОБА_1 , за місцем проживання ОСОБА_2 , при цьому, обов`язок щодо забирання дитини за місцем проживання ОСОБА_1 та послідуючого повернення ОСОБА_1 покласти на ОСОБА_2 ; - один раз на рік в літній період часу на 10 діб без присутності матері дитини ОСОБА_1 , за місцем проживання ОСОБА_2 , при цьому, обов`язок щодо забирання дитини за місцем проживання ОСОБА_1 та послідуючого повернення ОСОБА_1 покласти на ОСОБА_2 ; - кожні непарні дні народження дитини, та в непарні роки на свята: Новий рік, Різдво Христове, Великдень, без присутності матері дитини ОСОБА_1 , за місцем проживання ОСОБА_2 , при цьому, обов`язок щодо забирання дитини за місцем проживання ОСОБА_1 та послідуючого повернення ОСОБА_1 покласти на ОСОБА_2 , - зобов`язати ОСОБА_1 забезпечити спілкування (контакт) дитини з батьком на його прохання шляхом відеозв`язку, телефонного зв`язку, зокрема, але не виключно, з використанням соціальних мереж (Telegram, Viber, WatsApp) та/або програм Zoom, Skype, щодня (без урахування днів перебування дитини з батьком) в період часу з 18 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв., протягом 20-ти хвилин.
19.01.2026 року до Овідіопольського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України надійшла заява ОСОБА_2 про примусове виконання вищевказаного виконавчого листа №509/1561/24, виданого 19.01.2026 року.
26.01.2026 року головним державним виконавцем Овідіопольського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №80062597 за виконавчим листом №509/1561/24, виданого 19.01.2026 року.
Також головним державним виконавцем Овідіопольського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України в межах ВП №80062597 було винесено постанову від 26.01.2026 року про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження на суму 369,00 грн. з боржника - ОСОБА_1 .
Одночасно головним державним виконавцем Овідіопольського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України в межах ВП №80062597 було винесено оскаржувану постанову від 26.01.2026 року про стягнення виконавчого збору на суму 17 294,00 грн. з боржника - ОСОБА_1 .
При цьому, в межах ВП №80062597 головним державним виконавцем Овідіопольського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України 18.02.2026 року була винесена постанови про передачу виконавчого провадження до Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.
Старшим державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України в межах ВП №80062597 було винесено постанову від 10.03.2026 року про прийняття виконавчого провадження.
В матеріалах ВП №80062597 наявний виклик державного виконавця, яким зобов?язано ОСОБА_1 з`явитися до виконавця 16.03.2026 року о 10 год. 00 хв. щодо сплати боргу за вищевказаним виконавчим документом або надання підтверджуючих документів про сплату. Одночасно було зобов?язано надати пояснення за фактом невиконання вимог виконавчого документа, а також повідомити про заходи, що вживаються з метою його виконання тощо.
Окрім того, на виконання рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 12.05.2025 року по справі №509/1561/24 було видано другий виконавчий лист від 19.01.2026 року про зобов`язання ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 
19.01.2026 року до Овідіопольського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України надійшла заява ОСОБА_2 про примусове виконання вищевказаного виконавчого листа №509/1561/24, виданого 19.01.2026 року.
26.01.2026 року головним державним виконавцем Овідіопольського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №80063087 за виконавчим листом №509/1561/24, виданого 19.01.2026 року.
Також головним державним виконавцем Овідіопольського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України в межах ВП №80063087 було винесено постанову від 26.01.2026 року про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження на суму 369,00 грн. з боржника - ОСОБА_1 .
Одночасно головним державним виконавцем Овідіопольського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України в межах ВП №80063087 було винесено оскаржувану постанову від 26.01.2026 року про стягнення виконавчого збору на суму 17 294,00 грн. з боржника - ОСОБА_1 .
При цьому, в межах ВП №80063087 головним державним виконавцем Овідіопольського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України 18.02.2026 року була винесена постанова про передачу виконавчого провадження до Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.
Старшим державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України в межах ВП №80063087 було винесено постанову від 10.03.2026 року про прийняття виконавчого провадження.
В матеріалах ВП №80063087 наявний виклик державного виконавця, яким зобов?язано ОСОБА_1 з`явитися до виконавця 16.03.2026 року о 10 год. 00 хв. щодо сплати боргу за вищевказаним виконавчим документом або надання підтверджуючих документів про сплату. Одночасно було зобов?язано надати пояснення за фактом невиконання вимог виконавчого документа, а також повідомити про заходи, що вживаються з метою його виконання тощо.
При цьому, позивач посилається на те, що після прийняття рішення Овідіопольського районного суду Одеської області у справі №509/1561/24 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визнання способу участі в її вихованні, ОСОБА_2 не проявляв жодної ініціативи для зустрічі із своїм сином, а позивач, у свою чергу, не чинила жодних перешкод у їх спілкуванні, а тому вона добровільно виконувала вищезазначене судове рішення.
20.02.2026 року до Овідіопольського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України надійшла заява представника позивача про закінчення виконавчих проваджень №80062597 та №80063087 (заява була зареєстрована в Київському відділі лише 18.03.2026 року) на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», в якій зазначено, що судове рішення у справі №509/1561/24 ОСОБА_1 виконується добровільно, адже ОСОБА_2 не проявляв жодної ініціативи для зустрічі із своїм сином, а вона не чинила жодних перешкод у їх спілкуванні. Вказані обставини підтверджуються фактом проживання батька та сина в одному ЖК «Горизонт» та відповіддю Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 17.02.2026 року, в якій зазначено, що ОСОБА_2 до Органів опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради з будь-якими заявами відносно ОСОБА_1 стосовно вчинення останньої перешкод у спілкуванні з малолітнім сином. 
Вважаючи вищевказані постанови Овідіопольського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 26.01.2026 року про стягнення виконавчого збору в межах ВП №80062597 та №80063087 протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернулась до суду з адміністративним позовом.
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Під час перевірки правомірності оскаржуваної позивачем бездіяльності суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які повною мірою відображають принципи адміністративної процедури.
Дослідивши адміністративний позов, відзиви, відповідь на відзив та інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч.2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регламентовані Законом України №1404-VIII від 02.06.2016 року «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII).
Згідно ст.1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) – це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно ч.1 ст.3 Закону №1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, але не виключно, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України та судові накази.
За ч.1 ст.5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Заходи примусового виконання рішень закріплені у ст. 10 Закону №1404-VIII.
Відповідно до ч.1 ст.13 Закону №1404-VІІІ під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Частиною 1 статті 18 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно ч.8 статті 19 Закону №1404-VIII особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.
Згідно п.1 ч.1 ст.26 Закону №1404-VІІІ виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
За ч.5 ст.26 Закону №1404-VІІІ у постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Відповідно до ч.6 ст.26 Закону №1404-VІІІ за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).
За рішенням про встановлення побачення з дитиною державний виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення шляхом забезпечення побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.
Згідно ч.ч.1, 3 та 4 статті 27 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.
Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
Стягнутий виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.
Відповідно до ч.9 статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.
Відповідно до п.9 ч.1 ст.39 Закону №1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Тобто, аналізуючи вищевказані обставини, у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, виконавчий збір не стягується.
Судом встановлено, що позивач за час розгляду даної справи посилалась на те, що після прийняття рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 12.05.2025 року у справі №509/1561/24 ОСОБА_2 (батько їх спільної дитини) не проявляв жодної ініціативи для зустрічі із своїм сином, а позивач, у свою чергу, не чинила жодних перешкод у їх спілкуванні, а тому, на її думку, вона добровільно виконувала та продовжує виконувати вищезазначене судове рішення.
Разом з тим, суд акцентує увагу на тому, що вищевказаним твердженням позивача протирічить той факт, що ОСОБА_2 19.01.2026 року звертався із заявами до Овідіопольського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про примусове виконання виконавчих листів №509/1561/24, виданих 19.01.2026 року, що, на думку суду, не свідчить про виконання позивачем судового рішення від 12.05.2025 року у справі №509/1561/24 в частині зобов`язання усунення перешкод ОСОБА_1 у спілкуванні дитини з її батьком ( ОСОБА_2 ) та визнання способу участі в її вихованні.
Крім того, на спростування тверджень позивача про добровільне виконання нею судового рішення у справі №509/1561/24 у повному обсязі, суд враховує той факт, що в межах виконавчих проваджень №80062597 та №80063087 наявні виклики державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, якими зобов?язано ОСОБА_1 з`явитися до виконавця 16.03.2026 року о 10 год. 00 хв. для надання, зокрема, але не виключно, пояснень за фактом невиконання вимог виконавчого документа, а також повідомлення про заходи, що вживаються з метою його виконання тощо. Матеріали виконавчих проваджень №80062597 та №80063087 також не містять постанов про закриття виконавчих проваджень на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону №1404-VIII.
Аналізуючи вищевказані обставини, суд доходить висновку, що на момент відкриття виконавчих проваджень №80062597 та №80063087 позивачем не було надано жодних доказів виконання нею у повному обсязі судового рішення у справі №509/1561/24, а тому вимоги державного виконавця про стягнення виконавчого збору у відповідних постановах є правомірними.
Крім того, в межах спірних правовідносин постанова про стягнення виконавчого збору виноситься державним виконавцем одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, що також свідчить про правомірність дій головного державного виконавця Овідіопольського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України при винесенні 26.01.2026 року постанов про стягнення виконавчого збору в межах ВП 80062597 та №80063087.
У свою чергу стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Останнє розпочинається з прийняттям постанови про відкриття виконавчого провадження, разом з якою державний виконавець зобов`язаний винести постанову про стягнення виконавчого збору.
Стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку проводить державний виконавець у межах виконавчого провадження, незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми виконавчого збору у випадку примусового виконання.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 31.05.2021 року у справі №160/7321/19, від 02.06.2021 року у справі №160/4481/20 та від 22.10.2021 року у справі №520/17933/2020.
За ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно ч.1 ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожному гарантовано право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру.
Європейський суд з прав людини у рішенні «Юрій Миколайович Іванов проти України» наголосив на тому, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.
Отже, виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, складовою права на справедливий суд.
Вищевказаний висновок був також сформований Верховним Судом у постанові від 02.11.2023 року по справі №580/4398/22.
За приписами ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Аналізуючи вищенаведене, а також враховуючи той факт, що державним виконавцем було здійснено заходи для примусового виконання виконавчих листів, передбачені чинним законодавством, суд доходить висновку про правомірність постанов від 26.01.2026 року про стягнення виконавчого збору, винесених головним державним виконавцем Овідіопольського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції в межах виконавчих проваджень №80063087 та №80062597, та, відповідно, у відсутності підстав для задоволення даного адміністративного позову.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 12, 72-77, 241-246, 255, 257, 258, 262, 272, 287, 293, 295 КАС України, суд, -
ВИРІШИВ :

В задоволенні ОСОБА_1 до Овідіопольського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправними та скасування постанов – відмовити.
Розподіл судових витрат не проводити.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 272 КАС України.
Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 287 ч.6, 293, 295 КАС України протягом десяти днів з дня його проголошення.
Повне найменування сторін по справі:
Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).
Відповідач – Овідіопольський відділ державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (67801, Одеська обл., смт Овідіополь, вул. Портова, 2, код ЄДРПОУ 35038745).
Відповідач - Київський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (65005, м. Одеса, вул. Євгенія Танцюри, 1, код ЄДРПОУ 41407330).

Суддя О.В. Білостоцький 

.