номер провадження справи 7/7/26 

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2026 Справа № 908/217/26
м.Запоріжжя Запорізької області 
Господарський суд Запорізької області у складі судді Лєскіної Ірини Євгенівни, за участі секретаря судового засідання Даниленко Віти Сергіївни, розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження справу № 908/217/26
за позовом: Акціонерного товариства “ДТЕК Дніпроенерго” (69096, м. Запоріжжя, вул. Фанатська, буд. 20, ідентифікаційний код юридичної особи 00130872)
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “Строитель 2018” (69009 м. Запоріжжя, вул.Скворцова, б. 238-А, ідентифікаційний код юридичної особи 42045358)
про стягнення 538362,76 грн 

за участю представників учасників справи:
від позивача: Біончук О.Л. (в режимі відеконференції) - дов. №9-ДнЕ/ПрТЕС/26 від 02.12.2025
від відповідача: не з`явився

Процесуальні дії у справі.
До Господарського суду Запорізької області звернулось Акціонерне товариство “ДТЕК Дніпроенерго” з позовом до відповідача Товариства з обмеженою “Строитель 2018” про стягнення заборгованості у розмірі 538362,76 грн, яка складається з 532061,23 грн суми попередньої плати, 3196,62 суми інфляційних втрат та 3104,91грн суми 3% річних. 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.01.2026 справу № 908/3802/25 передано на розгляд судді Лєскікій І.Є.
Ухвалою суду від 04.02.2026 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі №908/350/26, яке суд ухвалив здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 04.03.2026 о 10 год. 30 хв.
Від представника позивача 18.02.2026 через систему “Електронний суд” надійшла заява про внесення даних РНОКПП до додаткових відомостей про учасника справи та вступ у справу як представника Біончук О.І.
Від представника позивача 23.02.2026 через систему “Електронний суд” надійшло дві ідентичних заяви про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.
Ухвалою суду від 02.03.2026 заяву представника Акціонерного товариства “ДТЕК Дніпроенерго” Біончук Олени Леонідівни про проведення підготовчого засідання у справі № 908/217/26, призначеного на 04.03.2026 об 10 год. 30 хв., та всіх наступних судових засідань у режимі відеоконференції судом задоволено.
У зв`язку з перебуванням судді Лєскіної І.Є. на лікарняному виникла необхідність перенести судове засідання на іншу дату, про що сторони повідомлені телефонограмами, які долучені до матеріалів справи, та повідомленням суду про призначення судового засідання на 18.03. 2026 о 11 год. 00 хв., 
До того ж, дане повідомлення було розміщено на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за адресою: http://court.gov.ua/fair/sud5009.
У підготовчому у засіданні 18.03.2026 брав участь представник позивача.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився. Відповідач про причини неявки суд не повідомив. Будь-яких заяв чи клопотань процесуального характеру до суду від відповідача не надходило.
У підготовчому засіданні суд з`ясував думку представника позивача про можливість розгляду справи за відсутності відповідача. 
Представник позивача не заперечила щодо проведення підготовчого засідання без участі представника відповідача.
Ухвалою суду від 18.03.2026 відкладено підготовче засідання на 01.04.2026 об 12 год. 00 хв.
Ухвала суду від 18.03.2026 була розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за адресою: http://court.gov.ua/fair/sud5009.
У судовому засіданні 01.04.2026 брав участь представник позивача.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився. Відповідач про причини неявки суд не повідомив. Будь-яких заяв чи клопотань процесуального характеру до суду від відповідача не надходило.
У підготовчому засіданні судом розглянуті питання, передбачені частиною 2 ст. 182 ГПК України.
Судом у підготовчому засіданні 01.04.2026 з`ясовано у представника позивача, чи про всі обставини повідомлено суд, чи всі докази подані, чи можливо закрити підготовче провадження та призначити розгляд справи по суті.
Представник позивача повідомив суд, що ним повідомлено про всі обставини, всі докази надані, не заперечив проти призначення справи до судового розгляду по суті. 
Згідно із ч. 2 ст. 195 ГПК України суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.
Ураховуючи проведення всіх підготовчих дій у справі, зважаючи на необхідність дотримання процесуальних строків, встановлених законом, суд дійшов висновку, що наявних у справі матеріалів достатньо для вирішення спору по суті.
За таких обставин суд ухвалив продовжити строк підготовчого провадження, закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 27.04.2026 о/об 10 год. 30 хв.
У судовому засіданні 27.04.2026 приймали участь представники обох сторін.
Позивач підтримав позовні вимоги повністю, просив позов задовольнити.
Відповідач заперечив проти позовних вимог. При цьому, не заперечуючи проти фактичних обставин справи, зазначив, що роботи, визначені договором, не були виконані не з вини відповідача.
Зважаючи на обсяг доказів, що підлягають дослідженню, суд оголосив протокольну ухвалу про перерву в судовому засіданні до 13.05.2026 о 10-30. Суд у судовому засіданні повідомив сторін про дату, час та місце проведення наступного судового засідання під звукозапис та розписку.
У судовому засіданні приймав участь представник позивача. 
Представник відповідача у судове засідання 13.05.2026 не з`явився, про причини неявки свого представника суд не повідомив. Будь-яких заяв чи клопотань від відповідача до суду не надходило. 
У відповідності до ст. 42 ГПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Також судом враховано, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. 
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»).
Роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі «Красношапка проти України», від 02.12.2010 «Шульга проти України», від 21.10.2010 «Білий проти України»). 
Зважаючи на викладене, суд закінчив з`ясування обставин справи та дослідження доказів, провів судові дебати, на підставі ст. 219 ГПК України оголосив про перехід до стадії ухвалення рішення та повідомив про відкладення його проголошення до 25.05.2026 о 15 год. 00 хв. 
Суд 25.05.2026 проголосив вступну та резолютивну частини рішення. 

Стислий виклад позицій учасників страви.
Акціонерне товариство “ДТЕК Дніпроенерго” звернулося з позовом до Товариства з обмеженою “Строитель 2018” про стягнення заборгованості у розмірі 538362,76 грн, яка складається з 532061,23 грн суми попередньої плати, 3196,62 суми інфляційних втрат та 3104,91грн суми 3% річних. 
Як підставу для звернення з позовом позивач вказує, що відповідачем не виконані у встановлений строк зобов`язання за договором №238-ДЕ-ПрТЕС-П071 від 12.03.2025. У зв`язку із цим 23.10.2025 АТ “ДТЕК Дніпроенерго” було вимушено відмовитись від Договору №238-ДЕ-ПрТЕС-П071, посилаючись на ч.2 ст. 849 ЦК України, вважаючи його розірваним із 10.11.2025, про що повідомило відповідача листом від 23.10.2025 вих. № 01/516 та вимагало повернути залишок передоплати у розмірі 532 061,23 грн протягом 10 (десяти) робочих днів з дня направлення даного листа, тобто з 27.10.2025 до 07.11.2025 включно. Відповідач не виконав вимоги позивача, що і стало підставою для звернення до суду з цим позовом. 
Позов обґрунтовано ст. ст. 16, 625, 1212, 1213 Цивільного кодексу України. 
Відповідач правами, наданими процесуальним законом, зокрема, ст.ст. 42, 165, 169 ГПК України, не скористався, відзив на позов, жодних доказів суду не надав, позицію щодо предмету спору не висловив.
У судовому засіданні відповідач, не заперечуючи проти фактичних обставин справи, зазначив, що роботи, визначені договором, не були виконані не з його вини. Проте, доказів на підтвердження власної позиції суду не надав.
Керуючись положеннями ч. 9 ст. 165 ГПК України, суд вирішив справу за наявними матеріалами.

Обставини справи, встановлені судом, та докази що їх підтверджують.
Між Акціонерним товариством «ДТЕК Дніпроенерго» (далі – Замовник, АТ «ДТЕК Дніпроенерго», Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Строитель 2018» (далі – Виконавець, ТОВ «Строитель 2018», Відповідач) було укладено Договір № 238-ДЕ-ПрТЕС-П071 від 12.03.2025 (далі– Договір).
Відповідно до пункту 1.1. Договору Виконавець зобов`язався у 2025 році виконати роботи, зазначені в п. 1.2. цього Договору, а саме виконати заміну дефектних труб трубчатого повітропідігрівника (ТПП) нижніх секцій котла № 14 бл. № 8 ДТЕК ПРИДНІПРОВСЬКА ТЕС (далі – Роботи), а Замовник – прийняти і оплатити такі роботи. Пунктом 1.3. Договору місцем виконання робіт (Об`єкт) було зазначено: ДТЕК ПРИДНІПРОВСЬКА ТЕС, розташована за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Гаванська, 1.
Відповідно до пункту 3.1. Договору сума цього Договору становить 7 792 964,35 грн, у т.ч. ПДВ 1 298 827,39 грн. 
Підпунктом 4.1.1. пункту 4.1. Договору передбачено, що Замовник здійснює оплату Робіт за цим Договором шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок Виконавця у наступному порядку:
- 30% від вартості Робіт за цим Договором здійснюється у формі передоплати шляхом безготівкового перерахування Замовником грошових коштів на поточний рахунок Підрядника впродовж 3 (трьох) календарних днів на підставі відповідного рахунку, виставленого Підрядником. Під датою виставлення Підрядником рахунку на оплату Сторони розуміють дату отримання такого рахунку Замовником на адресу електронної пошти okhmatma@dtek.com; 
- 70 % від вартості Робіт за цим Договором здійснюється шляхом безготівкового перерахування Замовником грошових коштів на поточний рахунок Підрядника впродовж 3 (трьох) днів починаючи з 7 (сьомого) календарного дня з дати підписання Сторонами Актів приймання виконаних робіт (форма КБ-2В). 
Відповідно до пункту 5.1. Договору строк (термін) виконання робіт: протягом 45 календарних днів з дати перерахування передоплати на рахунок Виконавця, згідно з Графіком виконання робіт (Додаток №3) до Договору, а саме: з 19.04.2025 по 02.06.2025. 
Згідно з пунктом 5.2. Договору, кількість/обсяг робіт зазначений в Додатку № 1 (Технічне завдання) до Договору та підтверджується у додатку № 2 до Договору (Договірна ціна). 
АТ «ДТЕК Дніпроенерго» відповідно до прийнятих на себе зобов`язань, передбачених п.п.4.1.1. п.4.1. Договору, за рахунком на оплату № 1 від 21.03.2025 в повному обсязі здійснило передоплату робіт у розмірі 30% від загальної вартості робіт за Договором у сумі 2 337 889,31 грн. (в т.ч. ПДВ 389 648,22 грн.), що підтверджується платіжною інструкцією від 25.03.2025 № 3914518.
Проте, роботи Виконавцем упродовж дії Договору виконувалися дуже повільно та не були закінчені у встановлений Договором строк, а саме до 02.06.2025, про що було складено відповідний акт від 03.06.2025, підписаний представниками сторін. 
Так, згідно із зазначеним актом комісією, до складу якої увійшли також представники Виконавця, було проведено аналіз виконаних робіт з ТВП нижніх секцій котла №14 (бл. №8) у шахтах №2, 4 (права сторона) та визначено, що станом на дату складання даного акту була виконана лише частина робіт. 
При цьому значний об`єм передбачених Договором робіт так і не був виконаний, а саме: не було виконано роботи у шахті №2 (куб №1, 2, 3, 4) та у шахті №4 (куб №1, 2, 3, 4). 
Як зазначає позивач, АТ «ДТЕК Дніпроенерго» зверталося до ТОВ «Строитель 2018» із листами від 28.05.2025 вих. № 418/2072, від 29.05.2025 вих. № 422/2072 щодо закінчення термінів виконання робіт, які залишилися без відповіді. Станом на 03.06.2025 роботи в повному обсязі виконані так і не були. 
У подальшому, поза строками, встановленими договором, 03.09.2025, за результатом усунення відповідачем недоліків до оформлення Акту №1 приймання виконаних будівельних робіт, між АТ «ДТЕК Дніпроенерго» та ТОВ «Строитель 2018», за фактом виконаних Відповідачем у травні-червні 2025 року робіт, у сервісі Вчасно було підписано Акт № 1 приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2025 року (форма № КБ-2в), довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за вересень 2025 року (форма № КБ-3), Відомість ресурсів та Розрахунок №1-2 загальновиробничих витрат до акту №1 за вересень 2025 року, а також Акт №1 від 03.09.2025 про витрату давальницьких матеріалів протягом травня - червня 2025 року. 
Відповідно до довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за вересень 2025 року (форма № КБ-3) загальна вартість виконаних робіт по Договору складає 1805828,08 грн (в т.ч. ПДВ 300971,35 грн). 
Ураховуючи перераховану Позивачем на користь Відповідача передоплату у розмірі 2337889,31 грн (в т.ч. ПДВ 389 648,22 грн), залишок передоплати, який, на думку позивача, підлягає поверненню у зв`язку із невиконанням робіт складає 532061,23 грн (в т.ч. ПДВ 88676,87 грн). 
Позивач наголошує, з боку ТОВ «Строитель 2018» мало місце невиконання зобов`язань за договором, а саме: роботи у кількості/обсягу, зазначеному в Додатку 1 (Технічне завдання) до Договору, протягом 45 календарних днів з дати перерахування Замовником передоплати на рахунок Виконавця, згідно з Графіком виконання робіт (Додаток №3) до Договору в період з 19.04.2025 по 02.06.2025 виконані не були у зв`язку з їх дуже повільним виконанням Виконавцем. Як наслідок, ураховуючи зазначені вище умови Договору щодо строку виконання робіт, закінчення робіт у строк до 02.06.2025 стало явно неможливим. 
З огляду на те, що ТОВ «Строитель 2018» до 02.06.2025 зобов`язання за договором у повному обсязі не були виконані, 23.10.2025 АТ «ДТЕК Дніпроенерго» було вимушено відмовитись від Договору №238-ДЕ-ПрТЕС-П071 від 12.03.2025, посилаючись на ч.2 ст. 849 ЦК України, вважаючи його розірваним із 10.11.2025, про що повідомило Відповідача листом від 23.10.2025 вих. № 01/516, який відповідно до трекінгу за штрих-кодом №5386001468514 був вручений Відповідачу 27.10.2025. 
Зазначеним листом від 23.10.2025 вих. № 01/516 АТ «ДТЕК Дніпроенерго» також вимагало повернути залишок передоплати у розмірі 532 061,23 грн протягом 10 (десяти) робочих днів з дня направлення даного листа, тобто з 27.10.2025 до 07.11.2025 включно. Проте, залишок передоплати з боку Відповідача не було повернуто. 
АТ «ДТЕК Дніпроенерго» направило на адресу ТОВ «Строитель 2018» вимогу від 28.11.2025 вих. № 884/1000 про повернення безпідставно набутого майна, а саме грошових коштів у розмірі 532 061,23 грн. Зазначена вимога була направлена: 28.11.2025 на електрону адресу Відповідача (stroitel_2018@ukr.net); 01.12.2025 поштою з описом вкладення у цінний лист. 
Проте, станом на дату звернення до суду Відповідач не повернув безпідставно набуте майно – грошові кошти у розмірі 532 061,23 грн.
У зв`язку із викладеним позивач заявив до стягнення суму безпідставно набутих грошових коштів у вигляді попередньої оплати за договором у розмірі 532061,23 грн, а також нараховані на неї інфляційні втрати у розмірі 3196,62 грн та 3% річних у розмірі 3104,91 грн.
Відповідач не спростував викладені обставини, відзив на позовну заяву суду не надав. 

Норми права та мотиви, з яких виходить господарський суд при ухваленні рішення. Висновки суду.
Правовідносини між сторонами є господарськими, виникли із договору, який за своєю правовою природою є договором підряду.
Згідно з ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 
За положеннями ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Положеннями ст. 615 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється. 
Відповідно до ч.ч. 1 та 3 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено законом або договором. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. 
Отже, за змістом наведених норм розірвання господарського договору може бути вчинено як за згодою сторін, так і у разі односторонньої відмови від нього. За загальним правилом розірвання договору в односторонньому порядку не допускається, однак окремі договірні відносини допускають можливість одностороннього розірвання договору. Таким чином, право сторони на одностороннє розірвання договору може бути передбачено законом або безпосередньо у договорі, а може залежати від вчинення/невчинення сторонами договору певних дій, так і без будь-яких додаткових умов (безумовне право сторони на відмову від договору). 
Одностороння відмова від договору не потребує узгодження та як самостійний юридичний факт зумовлює його розірвання. 
Нормами ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. 
Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 
Права замовника під час виконання роботи підрядником за договором передбачені ст. 849 ЦК України, відповідно до якої:
- замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника (ч. 1 статті);
- якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків (ч. 2 статті). 
У повідомленні про розірвання Договору Позивач скористався власним правом, передбаченим Договором (п. 6.2.1, розділ 11) та ч. 2 ст. 849 ЦК України щодо розірвання договору в односторонньому порядку, що узгоджується з положеннями ст. 615 ЦК України, та звернувся з позовною вимогою про повернення попередньої оплати (авансу) як безпідставно набутого майна відповідно до положень ст.1212 ЦК України.
Факт односторонньої відмови від договору відповідачем не оспорювався та не спростовано.
Відтак, із 10.11.2025 між сторонами договірні відносини існувати перестали.
За приписами ч. 2 ст. 570 ЦК України якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона є авансом. З припиненням дії договору підряду така грошова сума втрачає ознаки авансу та стає майном (грошовими коштами), набутими підрядником без достатньої правової підстави. 
Аванс (попередня оплата) - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося (подібний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 918/631/19, від 16.09.2022 у справі № 913/703/20, від 21.02.2018 у справі № 910/12382/17 та ін.). 
Верховний Суд у постанові від 04.10.2022 у справі № 910/13391/20 зробив висновок про те, що з припиненням дії договору підряду така грошова сума втрачає ознаки авансу та стає майном (грошовими коштами), набутими підрядником без достатньої правової підстави, а тому наявні підстави для застосування положень статті 849 ЦК України в сукупності із приписами статті 1212 ЦК України.
За змістом частини 1 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. 
Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. 
Верховний Суд неодноразово зазначав, що набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним. 
Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення статті 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. 
Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту.
Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. 
Аналогічні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14.09.2023 у справі № 910/4725/22, від 06.02.2020 у справі № 910/13271/18, від 23.01.2020 у справі № 910/3395/19 та від 01.04.2019 у справі № 904/2444/18. 
Матеріалами справи доведено факт невиконання відповідачем своїх договірних зобов`язань та розірвання договору. 
Ураховуючи невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, зважаючи на розірвання Договору з 10.11.2025, перераховані Замовником кошти на рахунок Виконавця втратили ознаки авансу та стали майном, набутим відповідачем без достатньої правової підстави, отже, підлягають поверненню позивачу.
Відтак, суд виснує, що позовні вимоги в цій частині є законними та обґрунтованими, підтверджені належними та допустимими доказами, тому підлягають задоволенню повністю.
Отже, сума безпідставно набутих грошових коштів у вигляді попередньої оплати за договором № 238-ДЕ-ПрТЕС-П071 від 12.03.2025 у розмірі 532 061,23 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Боржник не звільняється від відповідальності за порушення договору, яке сталося під час дії договору (ч.4 ст. 631 ЦК України). 
Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. 
Оскільки після односторонньої відмови від Договору сума попередньої оплати стала грошовим зобов`язанням, грошові кошти, сплачені як попередня оплата за розірваним договором безпідставно утримуються відповідачем, позивачем нараховані відповідно до ст. 625 ЦК України на суму боргу інфляційні втрати за листопад-грудень 2025 року у розмірі 3196,62 грн, а також 3 % річних за період 10.11.2025 по 19.01.2026 у розмірі 3104,91. 
Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Отже, правовими наслідками порушення грошового зобов`язання, тобто зобов`язання сплати гроші, є обов`язок сплатити не лише суму основною боргу, а й інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу. 
Відтак, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.
Таким чином, порушення відповідачем грошового зобов`язання спричиняє наслідки, передбачені частиною 2 статті 625 ЦК України.
Перевіривши наданий позивачем розрахунок річних відсотків, суд установив, що період розрахунку визначено невірно, оскільки обов`язок повернути безпідставно отримані кошти виник у відповідача в день розірвання договору – 10.11.2025, відповідно прострочення зобов`язання розпочалося із наступного дня – 11.11.2025.
З урахуванням викладеного за розрахунком суду сума трьох процентів річних за період з 11.11.2025 по 19.01.2026 складає 3061,17 грн. Саме ця сума підлягає стягненню із відповідача.
Що стосується інфляційних втрат, слід зазначити наступне.
Індекс інфляції – це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.
Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.
Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.
Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).
Згідно з рекомендаціями щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладеними у листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р, при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця.
У постанові Верховного Суду від 20.11.2020 у справі № 910/1307/19 викладений правовий висновок, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця – інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця – інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця. 
Судом перевірено за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство» наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат та встановлено, що сума індексу інфляції розрахована вірно, відтак інфляційні втрати у розмірі 3196,62 підлягають стягненню із відповідача. 
Відповідачем контррозрахунок суми річних відсотків та інфляційних нарахувань, заявлених позивачем до стягнення, суду не наданий. 
За приписами ст. ст. 13 та 74 ГПК України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
У відповідності до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно зі ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Статтею 78 ГПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Статтею 86 ГПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 
Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, ураховуючи вище встановлені обставини, предмет та визначені позивачем підстави позову, принципи диспозитивності, змагальності та рівності сторін перед законом і судом, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги слід задовольнити частково, у зазначених вище сумах. 

Судові витрати.
Судовий збір на підставі пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 6459,70 грн судового збору.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 11, 13, 14, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Строитель 2018” (69009 м.Запоріжжя, вул.Скворцова, б. 238-А, ідентифікаційний код юридичної особи 42045358) на користь Акціонерного товариства “ДТЕК Дніпроенерго” (69096, м. Запоріжжя, вул. Фанатська, буд. 20, ідентифікаційний код юридичної особи 00130872) безпідставно набуті грошові кошти у вигляді попередньої оплати за договором № 238-ДЕ-ПрТЕС-П071 від 12.03.2025 у розмірі 532 061 (п`ятсот тридцять дві тисячі шістдесят одна) гривня 23 копійки, 3 196 (три тисячі сто дев`яносто шість) гривень 62 копійки суми інфляційних втрат, 3061 (три тисячі шістдесят одну) гривню 17 копійок 3% річних, 6459 (шість тисяч чотириста п`ятдесят дев`ять) гривень 70 копійок судового збору.
У решті позовних вимог відмовити. 
Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено та підписано 01.06.2026.

Рішення розміщується в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя І.Є. Лєскіна