ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Симона Петлюри, 16/108, м. Київ, 01032, тел. (044) 235-95-51, е-mail: inbox@ko.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" червня 2026 р.  м. Київ Справа № 911/1005/26 

Господарський суд Київської області у складі судді Д.Г.Зайця, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи та проведення судового засідання за наявними матеріалами справу 
за позовом Приватного акціонерного товариства «ЦЕНТРАЛЬНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ», м. Кривий Ріг
до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕТ-ЮА», с. Петропавлівська Борщагівка, Київська область
про стягнення заборгованості

без виклику представників учасників справи 

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
До Господарського суду Київської області через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «ЦЕНТРАЛЬНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» б/н від 12.01.2026 (вх. №9696 від 08.04.2026) (далі – позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕТ-ЮА» (далі – відповідач) про стягнення 141120,00 грн. пені за Договором №624-1600-01 від 09.08.2022 року.
Ухвалою суду від 10.04.2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №911/1005/26 за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (без виклику учасників справи). 
До суду від відповідача через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позов б/н від 09.04.2026 (вх. №6081/26 від 09.04.2026). 
До суду від позивача через систему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив б/н від 15.04.2026 (вх. №6451/26 від 16.04.2026). 
До суду від відповідача через систему «Електронний суд» надійшли заперечення на відповідь на відзив б/н від 15.04.2026 (вх. №6466/26 від 16.04.2026). 
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 252 ГПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. 
Відповідно до ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. 
Частиною 2 ст. 252 ГПК України визначено, що суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. 
Згідно ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд
ВСТАНОВИВ:
Між Приватним акціонерним товариством «ЦЕНТРАЛЬНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» (за договором - покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДЕТ-ЮА» (за договором - постачальник) 09.08.2022 року укладено Договір поставки №624-1600-01 (далі – Договір), згідно умов п. 1.1 якого, Постачальник зобов`язується передати, а Покупець – прийняти й оплатити матеріали (далі – «Ресурси») на умовах, передбачених цим Договором.
Згідно п.2.1 Договору, кількість, номенклатура Ресурсів зазначаються у специфікаціях до цього Договору, які є його невід`ємною частиною.
Відповідно до п.п. 3.1, 3.2. Договору, Постачання Ресурсів здійснюється видами транспорту, зазначеними у Специфікаціях. Терміни постачання Ресурсів зазначаються у Специфікаціях. Постачальник зобов?язується здійснити постачання Ресурсів на умовах постачання, зазначених у Специфікаціях, відповідно до міжнародних правил тлумачення торговельних термінів «Інкотермс» у редакції 2010 року. У разі постачання Ресурсів згідно з графіком, графік оформлюється як додаток до цього Договору, який є його невід?ємною частиною.
Постачальник має право здійснити постачання Ресурсів в інші терміни виключно на підставі попередньої згоди Покупця в письмовій формі. Право власності на Ресурси і ризик випадкового знищення або пошкодження Ресурсів переходить від Постачальника до Покупця з дати постачання Ресурсів (п.п. 3.3, 3.4 Договору).
Постачання Ресурсів здійснюється за цінами, що визначені відповідно до умов постачання, зазначені у Специфікаціях і включають усі податки, збори та інші обов?язкові платежі, а також вартість тари, пакування, маркування й інші витрати Постачальника, пов?язані з постачанням Ресурсів. Ціна на Ресурси може бути змінена лише за взаємною згодою сторін шляхом внесення змін до цього Договору. Зміна ціни після оплати Ресурсів не дозволяється. Загальна сума Договору визначається як сумарна вартість Ресурсів, постачання яких здійснюється відповідно до Специфікацій, що додаються до нього (п.п. 4.1, 4.2, 4.3 Договору).
Відповідно до п.п. 5.1, 5.2 Договору, оплата Покупцем Ресурсів здійснюється в національній валюті України шляхом переказу коштів на поточний рахунок Постачальника, зазначений у цьому Договорі. Оплата за постачені Ресурси здійснюватиметься у строк, зазначений у специфікації, який розраховується з моменту постачання Ресурсів і надання документів, зазначених у п. 6.4 цього Договору. 
03.04.2025 між сторонами укладено Специфікацію №82 (далі – Специфікація №82) до Договору, згідно з якою Постачальник передає, а Покупець приймає і оплачує Ресурси: Верстат буровий НКР-100МПА – 6 шт. загальною вартістю 1764000,00 грн. з ПДВ.
Умови поставки за згідно Специфікації №82: п.2. Ресурси постачається на умовах постачання: DDP- склад Покупця, м. Кривий Ріг, відповідно до міжнародних правил тлумачення торговельних термінів «Інкотермс» у редакції 2020 року (п. 2); Період постачання: серпень-вересень 2025 р. (п. 3); Умови оплати: відстрочка платежу 15 календарних днів з дати поставки Ресурсів на склад Покупця (п. 4); датою постачання вважається дата отримання Обладнання Покупцем на складі Покупця (п. 7).
Однак, постачальник здійснив поставку Обладнання за Специфікацією №82 з порушенням визначених строків, а саме: верстат буровий НКР-100МПА – у кількості 2 шт. поставлений 15.10.2025 згідно видаткової накладної №2343 від 15.10.2025, верстат буровий НКР-100МПА – 2 шт. поставлений 16.10.2025 згідно видаткової накладної №2364 від 16.10.2025, верстат буровий НКР-100МПА – 2 шт. поставлений 29.10.2025 згідно видаткової накладної №2454 від 29.10.2025.
Відповідно до п.7.3. Договору, у разі порушення строків або обсягів постачання Обладнання Постачальник сплачує Покупцю неустойку в розмірі 8% від вартості не поставленого вчасно Обладнання.
У зв`язку із порушення строків товару позивачем у відповідності до п. 7.3 Договору нараховано пеню у сумі 141120,00 грн.
Заперечуючи проти позову відповідач у відзиві зазначив, він не заперечує факту поставки товару з відхиленням від строків, визначених Специфікацією №82, однак таке відхилення: було незначним за тривалістю, мало місце в умовах дії об`єктивних та непереборних обставин, не залежало від волі відповідача як суб`єкта господарювання, не призвело до будь-яких негативних наслідків для позивача. Зобов`язання відповідачем виконано у повному обсязі, товар поставлений, прийнятий позивачем без зауважень щодо якості, комплектності чи відповідності умовам договору, що підтверджується видатковими накладними, товарно-транспортними накладними. Позивач не скористався правом відмови від прийняття товару, передбаченим п. 7.3 Договору, не заявляв вимог про розірвання договору, не довів наявності будь-яких збитків або негативних наслідків, спричинених незначним порушенням строків поставки, погодився із виконанням зобов`язання, прийнявши товар та використавши його у господарській діяльності. Відповідач повідомляв позивача про об`єктивні труднощі у виконанні зобов`язань, пов`язані із порушенням ланцюгів постачання комплектуючих, перебоями у роботі виробничих підприємств, наслідками воєнних дій, зокрема обстрілами та відключеннями електроенергії. Нараховані штрафні санкції є непропорційними наслідкам порушення, мають ознаки каральної, а не компенсаційної відповідальності.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).
Статтею 663 ЦК України визначено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 664 ЦК України, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.
Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).
Судом встановлено, що відповідач взятий на себе, згідно умов Договору, обов`язок щодо вчасної поставки передбаченого, Специфікацією №82 обладнання, виконало неналежним чином, прострочивши поставку відповідних партій обладнання.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач прострочив поставку погодженого у Специфікації №82 обладнання, а саме: верстат буровий НКР-100МПА – у кількості 2 шт. поставлений 15.10.2025 згідно видаткової накладної №2343 від 15.10.2025, верстат буровий НКР-100МПА – 2 шт. поставлений 16.10.2025 згідно видаткової накладної №2364 від 16.10.2025, верстат буровий НКР-100МПА – 2 шт. поставлений 29.10.2025 згідно видаткової накладної №2454 від 29.10.2025.
Зазначені обставини підтверджуються, зокрема, наявними у матеріалах справи копіями відповідних видаткових накладних та товарно-транспортних накладних та відповідачем у відзиві на позов не заперечується.
Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 ст. 612 ЦК України).
Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
У зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем обов`язку щодо поставки покупцю передбаченого Специфікацією №82 обладнання, позивач просив суд стягнути з відповідача пеню в розмірі 8% від вартості не поставленого вчасно обладнання у сумі 141120,00 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.
Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Згідно ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. 
Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (ч. 1 ст. 550 ЦК України).
Так, відповідно до ч. 2 ст. 549 ЦК України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Відповідно до п.7.3. Договору, у разі порушення строків або обсягів постачання Обладнання Постачальник сплачує Покупцю неустойку в розмірі 8% від вартості не поставленого вчасно Обладнання.
Суд зазначає, що у даному випадку передбачені п. 7.3 Договору, штрафні санкції за своєю правовою природою є штрафом, який вираховується у відсотках від суми заборгованості.
Перевіривши наданий позивачем розрахунок штрафу, судом встановлено, що позивачем штраф розраховано як 8% від загальної вартості поставленого за видатковими накладними товару. Перевіривши наданий позивачем розрахунок неустойки у сумі 141120,00 грн., судом встановлено, що такий розрахунок є арифметично вірним, обґрунтованим, а тому, вимоги в цій частині підлягають задоволенню. 
Стосовно посилань відповідача на форс-мажорні обставини суд зазначає наступне. 
Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.
Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.
Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.
Суд зауважує, що форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона, яка посилається на конкретні обставини повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність.
Наявність форс-мажорних обставин засвідчується Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами відповідно до статей 14, 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України" шляхом видачі сертифіката.
Крім дослідження доказів, що підтверджують виникнення форс-мажорних обставин, слід встановити зміст спірних правовідносин, виходячи із умов та зобов`язань, передбачених договором, а також дій вчинених з його виконання; повідомлення/неповідомлення сторони договору про неможливість виконання умов договору; дотримання порядку такого повідомлення, передбаченого договором; причини такого невиконання; взаємозв`язок наведених причин невиконання (неповного виконання) обов`язку щодо поставки товару з умовами договору щодо її предмета та об`єкта; наявність/відсутність підстав для стягнення грошових коштів з урахуванням положень договору та їх розмір.
Подібні висновки викладені у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.08.2022 року в справі №908/2287/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.07.2021 року в справі №912/3323/20, від 25.11.2021 року в справі №905/55/21.
У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.07.2019 року в справі №917/1053/18 зазначено, що лише посилання сторони у справі на наявність обставин непереборної сили та надання підтверджуючих доказів не може вважатися безумовним доведенням відповідних обставин, яке не потребує оцінки суду. Саме суд повинен на підставі наявних у матеріалах доказів встановити, чи дійсно такі обставини, на які посилається сторона, є надзвичайними і невідворотними, що об`єктивно унеможливили належне виконання стороною свого обов`язку.
У постанові Верховного Суду від 17.12.2020 у справі №913/785/17 викладено висновок, відповідно до якого, форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що такі обставини були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку виконання господарського зобов`язання. Таким чином, доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.
Згідно п. 8.2 Договору, сторона для якої виникли форс-мажорні обставини, зобов`язана без необґрунтованих затримок у письмовій формі повідомити іншу Сторону про їх виникнення або припинення дії. Факти, викладені у повідомленні про виникнення форс-мажорних обставин, підлягають підтверджено Торгово-промисловою палатою України, засвідчення якої після його отримання, але не пізніше 20 календарного дня з дня повідомлення про настання форс-мажорних обставин, також надсилається Стороною, для якої виникли форс-мажорні обставини, іншій стороні.
Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.
Разом із тим, форс-мажорні обставини мають індивідуальний персоніфікований характер щодо конкретного договору та його сторін.
Судом встановлено, що відповідачем у відповідності до розділу 8 Договору не повідомлено позивача про настання форс-мажорних обставин з наданням відповідного сертифікату, яким би засвідчувались форс-мажорні обставини саме за Договором поставки №624-1600-01 від 09.08.2022, який б підтверджував неможливість виконання відповідачем зобов`язань з поставки обладнання, у зв`язку з чим суд вважає, що відповідні заперечення відповідача є необґрунтованими та безпідставними. 
Ведення в дію воєнного стану в України, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України є загальновідомою, непередбачуваною на момент укладення Специфікації №82 обставиною та не потребує доказуванню, відповідно до вимог ч.3 ст.75 ГПК України та відповідає першій умові істотної зміни обставин.
Відповідно до ст. 96 ЦК України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.
Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.
Підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.
Отже, у разі здійснення підприємницької діяльності особа має усвідомлювати, що така господарська діяльність здійснюється нею на власний ризик. Юридична особа самостійно розраховує ризики настання несприятливих наслідків в результаті тих чи інших її дій, та самостійно приймає рішення про вчинення чи утримання від таких дій. Настання несприятливих наслідків в господарській діяльності юридичної особи є її власним комерційним ризиком, на основі якого і здійснюється підприємництво.
Дослідивши наявні у матеріалах справи докази та надавши їм оцінку, суд дійшов висновку про, що відповідач як юридична особа, яка здійснює свою господарську діяльність на власний ризик, будучи оферентом та підписуючи з позивачем Специфікацію №82 до Договору, усвідомлював та добровільно погодив усі її істотні умови, зокрема щодо строку поставки обладнання.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що надзвичайні та невідворотні обставини, на які відповідач посилався в якості підстав для звільнення його від відповідальності за порушення строків поставки товару за Специфікацією №82, фактично вже існували на час підписання цієї Специфікації, тоді як настання таких обставин добросовісний та розумний учасник правовідносин міг очікувати та передбачити при прояві ним достатнього ступеня обачливості.
За таких обставин, посилання відповідача на наявність правових підстав для звільнення його від відповідальності за порушення умов Специфікації №82 за Договором є недоведеними.
Оскільки, нарахована позивачем сума неустойки у розмірі 141120,00 грн. відповідає приписам чинного законодавства і умовам Договору, а відповідачем у встановленому законом порядку не було доведено наявності підстав для звільнення його від відповідальності за порушення відповідного господарського зобов`язання, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача штрафної санкції у вказаному розмірі.
Щодо викладених у відзиві тверджень відповідача про наявність підстав для зменшення штрафних санкцій суд зазначає наступне. 
Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання; незначності прострочення виконання; наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам; поведінки винної особи, тощо.
Разом з тим, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши подані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.
Суд, оцінивши доводи сторін у справі, взявши до уваги обставини, які мають істотне значення для вирішення питання щодо зменшення розміру штрафної санкції, врахувавши майновий стан обох сторін та виходячи з балансу їх інтересів, дійшов висновку про відсутність виключних обставин для задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру штрафної санкції, нарахованої на підставі Договору, оскільки, заявлена до стягнення сума штрафної санкції є співмірною з сумою вартості обладання, поставка якого є простроченою. Суд вважає, що відповідач у даному випадку не довів наявності виняткових обставин, що можуть бути підставою для зменшення розміру штрафної санкції, як і не навів поважних причин порушення зобов`язання, яке стало підставою для застосування заходів відповідальності позивачем. 
Оскільки, відповідач не довів наявність виключних обставин, суд вважає, що підстави для зменшення належної до стягнення штрафної санкції, за встановленого та підтвердженого факту прострочення зобов`язання, відсутні. 
Усі інші твердження та заперечення відповідача уважно розглянуті та досліджені судом, однак вони не спростовують вищевикладених висновків суду.
Крім того, суд звертає увагу сторін, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі – Конвеція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського Суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, №4241/03, від 28.10.2010).
Частиною 1 ст. 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 
За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню. 
Судові витрати відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача. 
Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 123, 129, 233, 236 – 240 ГПК України, суд –
УХВАЛИВ:
1.Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «ЦЕНТРАЛЬНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕТ-ЮА» про стягнення заборгованості задовольнити повністю. 
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕТ-ЮА» (03680, Київська обл., Бучанський р-н, село Петропавлівська Борщагівка, вулиця Велика Кільцева, будинок 4-А, код ЄДРПОУ 36029113) на користь Приватного акціонерного товариства «ЦЕНТРАЛЬНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» (50066, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська обл., код ЄДРПОУ 00190977) 141120 (сто сорок одну тисячу сто двадцять) грн. 00 коп. штрафних санкцій та 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн. 40 коп. витрат зі сплати судового збору. 
3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного тексту рішення шляхом подання апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України з врахуванням п. 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Д.Г. Заєць