Справа № 909/48/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

15.05.2026 	 	м. Івано-Франківськ	

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Михайлишина В. В., секретар судового засідання Карпінець Г. Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом: Фізичної особи - підприємця Ярош Інни Іванівни 
(  
АДРЕСА_1 )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКОБЕРРІ"
(вул. Пасічна, буд. 41, кв. 28, м. Івано-Франківськ, 
Івано-Франківська область, 76008)

про стягнення заборгованості в загальній сумі 126 525, 53 гривень, з яких: 101 126, 70 гривень - основний борг, 19 426, 96 гривень - пеня, 2 224, 79 гривень - інфляційних втрат, 1 873, 54 гривень - 3 % річних та 1 873, 54 гривень - процентів за користування чужими коштами,

за участю: 
від позивача: представник в судове засідання не з`явився, 
від відповідача: представник в судове засідання не з`явився,

В С Т А Н О В И В:

1. Під час судового розгляду справи здійснювалося фіксування судових засідань технічними засобами.
2. Рішення у цій справі ухвалено за результатами оцінки поданих доказів.
3. За результатами розгляду справи суд бере до уваги таке.
І. СУТЬ СПОРУ
4. У січні 2026 року до Господарського суду Івано-Франківської області звернулася Фізична особа – підприємець Ярош Інна Іванівна із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКОБЕРРІ" про стягнення заборгованість в загальній сумі 126 525, 53 гривень, з яких: 101 126, 70 гривень - основний борг, 19 426, 96 гривень - пеня, 2 224, 79 гривень - інфляційних втрат, 1 873, 54 гривень - 3 % річних та 1 873, 54 гривень - процентів за користування чужими коштами.
ІІ. ВИРІШЕННЯ ПРОЦЕСУАЛЬНИХ ПИТАНЬ ПІД ЧАС РОЗГЛЯДУ СПРАВИ
5. 26.01.2026 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; постановив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи; розгляд справи по суті призначив на 26.02.2026; зобов`язав сторони подати заяви по суті спору, зокрема: відповідачу встановив 15 - ти денний строк з моменту вручення ухвали суду для подачі відзиву на позов.
6. 10.02.2026 за вх. № 2363/26 через підсистему "Електронний суд" від Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКОБЕРРІ" надійшов відзив на позовну заяву.
7. 10.02.2026 за вх. № 2364/26 через підсистему "Електронний суд" від Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКОБЕРРІ" надійшла заява про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.
8. 25.02.2026 за вх. № 3394/26 через підсистему "Електронний суд" від представника Фізичної особи - підприємця Ярош Інни Іванівни, адвоката Шабана В. Г. надійшла відповідь на відзив.
9. 25.02.2026 за вх. № 3464/26 через підсистему "Електронний суд" від Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКОБЕРРІ" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
10. Ухвалою від 26.02.2026 суд відмовив у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКОБЕРРІ" (вх. № 2364/26 від 10.02.2026) про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження; відмовив у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКОБЕРРІ" про повернення позовної заяви; розгляд справи по суті відклав на 03.04.2026; зобов`язав позивача в строк до 31.03.2026 подати до суду нотаріально засвідчений переклад долученої до матеріалів справ копії міжнародної товарно-транспортної накладної.
11. 27.03.2026 за вх. № 5677/26 через підсистему "Електронний суд" від представника Фізичної особи - підприємця Ярош Інни Іванівни, адвоката Шабана В. Г. надійшла заява, на виконання вимог ухвали суду від 26.02.2026, про долученння до матеріалів справи нотаріально засвідченого перекладу копії міжнародної товарно-транспортної накладної.
12. Судове засідання призначене на 03.04.2026 не відбулося, у зв`язку із повітряною тривогою на території Івано-Франківської області.
13. Ухвалою від 03.04.2026 суд призначив розгляд справи по суті на 17.04.2026.
14. Судове засідання, яке було призначене на 17.04.2026 не відбулося, у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді Михайлишина В. В.
15. Ухвалою від 22.04.2026 суд призначив розгляд справи по суті на 15.05.2026.
16. У судовому засіданні 15.05.2026 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.
ІIІ. ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
17. Позиція позивача. Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань, які виникли на підставі Договору № 090325-1 про надання транспортно-експедиційних послуг у міжнародному сполученні від 09.03.2025 та відповідної заявки відповідача від 10.03.2025, у частині неналежного здійснення оплати за надані транспортно-експедиційні послуги, що призвело до виникнення боргу у розмірі 101 126, 70 гривень. За прострочення виконання грошового зобов`язання відповідачу нараховано пеню, 3 % річних, інфляційні втрати та проценти за користування чужими коштами.
18. Позиція відповідача. У поданому до суду відзиві на позов відповідач не визнав позовних вимог та викладених у позовній заяві обставин у повному обсязі, вважає позов безпідставним і недоведеним та таким, що не підлягає задоволенню, посилаючись на наступне:
- зазначає про відсутність повноважень представника позивача;
- вказує що всі долучені документи оформлені з порушенням установлених вимог щодо їх належного засвідчення. Зокрема, на поданих додатках відсутні відомості про особу, яка здійснила їх засвідчення, а саме ім`я та прізвище відповідальної особи, що унеможливлює ідентифікацію суб`єкта засвідчення та перевірку повноважень такої особи. Крім того, окремі копії документів взагалі не містять відмітки про відповідність оригіналу, що свідчить про відсутність належного підтвердження автентичності наданих матеріалів. За таких обставин подані докази не можуть вважатися належними та допустимими доказами у розумінні процесуального законодавства, оскільки не дають можливості суду достовірно встановити їх відповідність оригіналам та оцінити їх доказову силу;
- вказує що додатки до позовної заяви, підписані з порушенням Державного стандарту, а саме без підписання документа, що передбачає використання особистого власноручного підпису (із зазначенням посади, власного імені та прізвища згідно з ДСТУ 4163:2020);
- вказує, що до позовної заяви надано товарно-транспортні накладні CRM, що викладені іноземними мовами;
- позивач не долучив до позовної заяви рахунок та не звернувся з претензією про погашення боргу. Також відповідач не погоджується з розрахунками позивача.
IV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
19. 09.03.2025 між Фізичною особою - підприємцем Ярош Інною Іванівною (експедитор) та ТОВ "ЕКОБЕРРІ" (замовник) укладено договір № 090325-1 про надання транспортно-експедиційних послуг у міжнародному сполученні, відповідно до пункту 1.1. якого експедитор зобов`язався від свого імені за дорученням та за рахунок замовника виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних із перевезенням вантажу в міжнародному та (або) внутрішньодержавному (регіональному) сполученні.
20. Згідно із пунктом 1.3. договору, експедитор вправі від свого імені залучати для виконання умов даного договору третіх осіб.
21. За змістом пункту 1.5. договору, конкретні умови кожного замовлення (вид, найменування вантажу та інша необхідна інформація) зазначаються у заявках, які є невід`ємною частиною даного договору. Заявка повинна бути виконана на фірмовому бланку замовника.
22. Підтвердженою вважається Заявка, підписана уповноваженими особами сторін згідно установчих документів і скріплена круглими печатками замовника і експедитора. Підтверджена сторонами Заявка обов`язкова для виконання сторонами і є невід`ємною частиною цього Договору. Передана за допомогою факсимільного зв`язку чи електронною поштою Заявка має юридичну силу та прирівнюється до оригіналу (п. 1.6. договору).
23. У пункті 2.2. договору визначено, що замовник не пізніше 48 годин до бажаної дати початку перевезення інформує експедитора про умови перевезення шляхом подачі заявки на кожне окреме перевезення або групу перевезень.
24. Відповідно до пункту 3.1.15. договору, замовник зобов`язався своєчасно сплатити послуги експедитора, а також відшкодувати понесені ним додаткові витрати відповідно до п. 4 даного договору.
25. Згідно із пунктом 4.1. договору, вартість послуг експедитора узгоджується сторонами в заявці. Вартість додаткових витрат і інших платежів, які необхідно виконати експедитору для виконання своїх обов`язків по договору в інтересах замовника, узгоджуються сторонами в заявці чи шляхом обміну оригінальними листами, факсимільними та електронними повідомленнями.
26. Загальна вартість договору дорівнює сумарній вартості послуг експедитора, вказаних в заявках (актах наданих послуг), що підписані сторонами в період дії даного договору (п. 4.2. договору).
27. У пункті 5.1. договору визначено, що розрахунок між замовником та експедитором за транспортно-експедиційне обслуговування, здійснюються на підставі ставки-фрахту, письмово узгодженої в заявці на кожне окреме перевезення. Під терміном "ставка-фрахт" для умов даного договору розуміється вартість перевезення та винагорода експедитора. Додаткові витрати, зазначені в п. 3.2.7. в ставку фрахту не включені і оплачуються на підставі окремого рахунку та відповідних підтверджуючих документів.
28. За змістом пункту 5.2. договору, замовник проводить оплату в безготівковій формі у валюті виставленого рахунку, згідно з заявкою на кожне окреме перевезення.
29. Згідно із пунктом 5.3. договору, основою для оплати є комплект документів (рахунок на оплату, акт виконаних робіт, транспортна накладна з підтвердженням замовника про отримання товару, а також інші документи за взаємною домовленістю сторін), виставлений замовнику експедитором.
30. Відповідно до пункту 5.4 договору, рахунок оплачується замовником протягом 75-х банківських днів з моменту отримання рахунку, якщо інше не обумовлено в заявці. Передача рахунку допускається за допомогою факсимільного та електронного зв`язку з подальшою передачею оригіналу.
31. У пункті 6.12. договору сторони дійшли згоди про те, що замовник за несвоєчасну оплату вартості виконаних послуг експедитора, виплачує йому пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від невиплаченої суми за кожен день прострочення платежу.
32. За змістом пункту 9.1. договору, даний договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до 31.12.2026.
33. На виконання умов Договору позивачка організувала та надала відповідачу послуги з перевезення вантажів за заявкою № 289 від 10.03.2025 на перевезення вантажу за маршрутом с. Тишківці (Коломийський район, Івано-Франківська область) - 24066 Педренго (Pedrengo BG).
34. Виконання умов договору перевезення підтверджується відповідною товарно-транспортною накладною CMR від 10.03.2025 та Актом здачі-приймання робіт (надання послуг) № 922 від 18.03.2025 (вартість послуг 101 126, 70 гривень). У вказаному акті міститься посилання на рахунок на оплату № 922 від 18.03.2025.
35. Послуги перевезення за погодженим у Заявці маршрутом було виконано належним чином, що підтверджується відтисками штампів і підписами уповноважених осіб вантажоодержувача у графі 24 накладних СМR та відсутністю будь-яких зауважень у цій графі.
36. Вказаний Акт здачі-приймання послуг також підписаний сторонами та скріплений їх печатками.
37. За змістом пункту "Умови оплати" заявки про надання транспортних послуг з перевезення вантажів, виставлений перевізником рахунок оплачується після отримання повного пакету оригіналів документів: рахунок-фактура, акт виконаних робіт в двох екземплярах (датою доставки вантажу згідно СМR), міжнародна товарно-транспортна накладна (СМR) з датою і печаткою отримувача про розвантаження, роздруківка термописця за час транспортування від моменту завантаження до моменту вивантаження, заявка замовника підписана виконавцем.
38. Як вказує позивач, замовник надані перевізником послуги в сумі 101 126, 70 гривень не оплатив, що й стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
39. Непроведення відповідачем належних розрахунків з позивачем виступило підставою для нарахування на означену суму боргу 19 426, 96 гривень - пені, 2 224, 79 гривень - інфляційних втрат, 1 873, 54 гривень - 3 % річних та 1 873, 54 гривень – процентів за користування чужими коштами. 
V. ПОЗИЦІЯ СУДУ
Норми права та мотиви, якими суд керувався при ухваленні рішення.
40. Приписами статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.
41. Відповідно до положень частин 1, 2 статті 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.
42. За приписами частини 3 статті 909 Цивільного кодексу України, укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).
43. Згідно статті 1 Закону України "Про автомобільний транспорт", міжнародні перевезення пасажирів і вантажів - це перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом з перетином державного кордону.
44. Частинами 1, 2 статті 50 Закону України "Про автомобільний транспорт" встановлено, що договір про перевезення вантажу автомобільним транспортом укладається відповідно до цивільного законодавства між замовником та виконавцем у письмовій формі (договір, накладна, квитанція тощо). Істотними умовами договору є: найменування та місцезнаходження сторін; найменування та кількість вантажу, його пакування; умови та термін перевезення; місце та час навантаження і розвантаження; вартість перевезення; інші умови, узгоджені сторонами.
45. Частиною 1 статті 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
46. Відповідно до частини 1 статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
47. За частиною 1 статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
48. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (частини 1, 2 статті 530 Цивільного кодексу України).
49. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджується факт належного виконання позивачем зобов`язань за договором № 090325-1 про надання транспортно-експедиційних послуг у міжнародному сполученні від 09.03.2025 та відповідною заявкою до нього про надання транспортних послуг з перевезення вантажів в загальному розмірі 101 126, 70 гривень. 
50. У пункті 5.4. Договору сторони погодили, що рахунок оплачується замовником протягом 75 - ти банківських днів з моменту отримання рахунку, якщо інше не обумовлено в заявці.
51. За змістом пункту "Умови оплати" зазначених вище заявок про надання транспортних послуг з перевезення вантажів, виставлений перевізником рахунок оплачується після отримання повного пакету оригіналів документів: рахунок-фактура, акт виконаних робіт в двох екземплярах (датою доставки вантажу згідно СМR), міжнародна товарно-транспортна накладна (СМR) з датою і печаткою отримувача про розвантаження, роздруківка термописця за час транспортування від моменту завантаження до моменту вивантаження, підписана виконавцем заявка замовника.
52. Матеріали справи не містять доказів повідомлення позивача про неотримання пакету надісланих відповідачу документів або некомплектність такого.
53. Окрім того, щодо твердження відповідача що Акт здачі-приймання робіт, Заявка, CMR накладна підписані з порушенням Державного стандарту, а саме без підписання документа, що передбачає використання особистого власноручного підпису не знайшли свого підтвердження. 
54. Так, з матеріалів справи вбачається, що Акт здачі-приймання робіт підписаний Сліпкевич Р. В. який є керівником ТОВ "ЕКОБЕРРІ", відповідно до витягу з ЄДРПОУ та скріплені печаткою ТОВ "ЕКОБЕРРІ" без будь-яких зауважень та претензій. Заявка про надання транспортних вимог та CMR накладна також підписані відповідальною особою відповідача та скріплені печаткою ТОВ "ЕКОБЕРРІ". 
55. Щодо тверджень відповідача, що позивач не направив відповідачу рахунок та не звернувся з претензією про погашення боргу, суд зазначає, що згідно з усталеною практикою Верховного Суду, за своєю правовою природою рахунок на оплату товару (послуг) не є первинним документом, а є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти як оплату, тобто носить інформаційний характер (постанови Верховного Суду від 29.04.2020 у справі № 915/641/19, від 28.03.2018 у справі № 910/32579/15, від 22.05.2018 у справі № 923/712/17, від 21.01.2019 у справі № 925/2028/15, від 02.07.2019 у справі № 918/537/18, від 29.08.2019 у справі № 905/2245/17, від 26.02.2020 у справі № 915/400/18).
56. Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 29.04.2020 у справі № 915/641/19, наявність або відсутність рахунку не звільняє відповідача від обов`язку здійснити оплату, оскільки такий обов`язок виникає на підставі договору, а не на підставі рахунку (правова позиція є сталою, сформована у постановах Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 910/32579/15, від 22.05.2018 у справі № 923/712/17, від 21.01.2019 у справі № 925/2028/15, від 02.07.2019 у справі № 918/537/18, від 29.08.2019 у справі № 905/2245/17, від 26.02.2020 у справі № 915/400/18).
57. Господарський процесуальний кодекс України не встановлює обов`язкового досудового врегулювання спорів, тому направлення претензії є правом, а не обов`язком сторони. Відповідно до статті 55 Конституції України, кожен має право на судовий захист.
58. Суд звертає увагу, що CMR (міжнародна автомобільна накладна) - це стандартизований документ, що базується на Конвенції КДПВ та зазвичай заповнюється латиницею або мовами країн-учасниць. Оскільки CMR має уніфіковану форму, затверджену міжнародними нормами, вона не потребує окремого перекладу, якщо заповнена загальновживаною латиницею.
59. Окрім того, позивачем на вимогу ухвали суду від 26.02.2026 долучено до матеріалів справи нотаріально засвідчений переклад наявної в матеріалах справи копії міжнародної товарно-транспортної накладної.
60. За наведеного, судом встановлено, що у порушення договірних умов, замовник (відповідач) не оплатив перевізнику (позивачу) вартість наданих транспортних послуг.
61. Заборгованість відповідача перед позивачем за надані транспортно-експедиційні послуги на суму 101 126, 70 гривень не сплачена, розмір вказаної заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується документально та не спростований відповідачем. Строк оплати за умовами договору є таким, що настав.
62. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з Фермерського господарства "ЕКОБЕРРІ" заборгованості за надані транспортно-експедиційні послуги в сумі 101 126, 70 гривень є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.
63. Відповідно до пункту 1 статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
64. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України).
65. За допомогою інформаційно-пошукової системи "Законодавство", судом здійснено перевірку розрахунку 3 % річних та інфляційних втрат, не виходячи при цьому за межі визначених позивачем періодів прострочення, та встановлено, що заявлені до стягнення суми 3 % річних в розмірі 1 873, 54 гривень та інфляційних втрат в розмірі 2 224, 79 гривень - є арифметично вірними.
66. Неналежне виконання відповідачем обов`язку стосовно оплати за надані послуги з організації перевезення вантажу стало підставою для нарахування пені відповідно до пункту 6.12. договору.
67. Згідно пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
68. Штрафними санкціями у Господарському кодексі України (чинному на час виникнення спірних правовідносин) визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарського кодексу України).
69. У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Так, частиною 3 вказаної статті визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
70. Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
71. У пункті 6.12. договору визначено, що замовник за несвоєчасну оплату вартості виконаних послуг експедитора, виплачує йому пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від невиплаченої суми за кожен день прострочення платежу.
72. Належним чином дослідивши умови договору, суд встановив, що пункт 6.12. цього договору не містить ні іншого строку, відмінного від встановленого частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України, який є меншим або більшим шести місяців, ні вказівки на подію, що має неминуче настати, ні зазначення "до дати фактичного виконання", тощо.
73. Відтак, умову, передбачену у пункті 6.12. договору неможливо визнати такою, що встановлює інший строк нарахування штрафних санкцій, ніж передбачений частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України.
74. Аналогічний правовий висновок щодо застосування положень частини 6 статті 232 Господарського кодексу України у подібних правовідносинах викладений у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.11.2019 у справі № 904/1148/19 та від 12.12.2019 у справі № 911/634/19.
75. Законом "Про особливості регулювання діяльності юридичних осіб окремих організаційно-правових форм у перехідний період та об`єднань юридичних осіб", який набув чинності 28.02.2025 та введений в дію з 28.08.2025, з дня якого визнано Господарський кодекс України таким, що втратив чинність, частину 3 статті 549 Цивільного кодексу України доповнено абзацом 2 наступного змісту: "Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені".
76. Отже, частина 3 статті 549 Цивільного кодексу України, яка не обмежує нарахування пені певним строком, яка діє на даний час, також діяла у проміжку часу, за який позивачем нараховано пеню. Разом із тим, відповідна норма не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки не була чинною на момент виникнення правовідносин сторін - укладення договору, а також в момент порушення строку виконання зобов`язання з оплати послуг, у який у позивача виникло право нараховувати пеню за таке порушення протягом 6 місяців.
77. При цьому, суд виходить з положень статті 5 Цивільного кодексу України про дію актів цивільного законодавства у часі, яка передбачає наступне: акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності (частина 1); акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи (частина 2); якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності (частина 3).
78. За прострочення виконання зобов`язання з оплати за надані послуги перевезення вантажу за договором № 090325-1 про надання транспортно-експедиційних послуг у міжнародному сполученні позивачем, на суму боргу 101 126, 70 гривень, нараховано до стягнення з відповідача пеню за період з 02.06.2025 по 13.01.2026 в розмірі 19 426, 96 гривень.
79. Проте, з урахуванням наведених норм позивач мав право нараховувати пеню протягом 6 місяців з дати коли виник обов`язок оплати вартості наданих послуг перевезення, у відповідності з положеннями пункту 6.12. договору, та з огляду на строки встановлені статтею 232 Господарського кодексу України.
80. Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені в загальному розмірі 19 426, 96 гривень, суд вважає його таким, що не повністю відповідає приписам чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства в силу допущених помилок при визначенні періоду прострочення, що призвело до заявлення до стягнення суми вказаної штрафної санкції у завищеному розмірі.
81. Здійснивши за допомогою інформаційно-пошукової системи "Законодавство" перевірку наданого позивачем розрахунку пені, врахувавши правильні періоди прострочення, суми основної заборгованості за договором № 090325-1 про надання транспортно-експедиційних послуг у міжнародному сполученні, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а також встановлені чинним на момент виникнення спірних правовідносин законодавством обмеження щодо нарахування пені, суд встановив, що за прострочення виконання зобов`язання з оплати вартості наданих послуг перевезення вантажу в сумі 101 126, 70 гривень з відповідача підлягає до стягнення пеня в сумі 15 803, 47 гривень. Відтак, в частині стягнення пені у розмірі 3 623, 49 гривень слід відмовити.
82. У позовній заяві позивач просить також стягнути з відповідача проценти за користування чужими грошовими коштами в розмірі 1 873, 54 гривень.
83. Відповідно до статті 536 Цивільного кодексу України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами або законом про банки і банківську діяльність. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
84. Проценти річних, про які йдеться у частині 2 статті 625 Цивільного кодексу України, необхідно відрізняти від процентів за користування чужими коштами, передбачених статтею 536 названого Кодексу. Так, стягнення процентів річних є заходом відповідальності за порушення грошового зобов`язання і одночасно способом захисту майнового права та інтересу кредитора, тобто зобов`язанням сплатити кошти, тоді як проценти, зазначені у статті 536 Цивільного кодексу України, - це плата за користування чужими коштами, в тому числі за користування товарним кредитом (частина 5 статті 694 Цивільного кодексу України). Підставами для застосування до правовідносин сторін статті 536 Цивільного кодексу України є, по-перше, факт користування чужими коштами, по-друге - встановлення розміру відповідних процентів договором або чинним законодавством. Спільним для цих процентів є те, що вони нараховуються саме у зв`язку з користуванням чужими коштами (постанова Верховного Суду від 18.11.2021 у справі № 921/395/20).
85. У зв`язку із викладеним, суд вважає вимогу позивача про стягнення 1 873, 54 гривень процентів за користування чужими коштами, передбачених статтею 536 Цивільного кодексу України, необґрунтованою та такою що не підлягає задоволенню.
86. Відповідно до частин 1 - 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
87. Частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
88. Одночасно статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Висновок суду.
89. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.
Судові витрати.
90. Відповідно до приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи часткове задоволення позову, судовий збір в розмірі 115, 55 гривень залишається за позивачем, а судовий збір в розмірі 2 546, 85 гривень покладається на відповідача.
Керуючись статтями 73, 86, 123, 129, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Позов Фізичної особи - підприємця Ярош Інни Іванівни до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКОБЕРРІ" про стягнення заборгованості в загальній сумі 126 525, 53 гривень, з яких: 101 126, 70 гривень - основний борг, 19 426, 96 гривень - пеня, 2 224, 79 гривень - інфляційних втрат, 1 873, 54 гривень - 3 % річних та 1 873, 54 гривень – процентів за користування чужими коштами – задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКОБЕРРІ" (вул. Пасічна, буд. 41, кв. 28, м. Івано-Франківськ, Івано-Франківська область, 76008; ідентифікаційний код: 43119247) на користь Фізичної особи - підприємця Ярош Інни Іванівни ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) заборгованість в сумі 121 028, 50 гривень (сто двадцять одну тисячу двадцять вісім гривень п`ятдесят копійок), з яких: 101 126, 70 гривень - основний борг, 15 803, 47 гривень - пеня, 2 224, 79 гривень - інфляційних втрат, 1 873, 54 гривень - 3 % річних, а також 2 546, 85 гривень (дві тисячі п`ятсот сорок шість гривень вісімдесят п`ять копійок) судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4. В частині стягнення 3 623, 49 гривень - пені та 1 873, 54 гривень - процентів за користування чужими коштами - відмовити.

5. Судовий збір в розмірі 115, 55 гривень залишити за позивачем.

6. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

7. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

8. Повний текст рішення складено - 20.05.2026.

Суддя В. В. Михайлишин