Справа № 367/8588/21
Провадження №2/367/2490/2026

РІШЕННЯ
Іменем України

19 січня 2026 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:
головуючого судді Карабаза Н.Ф.,
при секретарі Зайцевої А.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ірпінь цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІРДЖИНІ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння,
в с т а н о в и в :
Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІРДЖИНІ»  звернулось до суду з позовом доОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння, який мотивує тим, що 27.11.2008 року Господарським судом міста Києва, справа № 31/423, звернено стягнення залишкового боргу, шляхом зобов`язання ТОВ «БІК «КиЕвінвестбуд» передати ТОВ «Вірджині» житлові приміщення, які знаходяться по АДРЕСА_1 , загальною площею 1379,92кв.м. 07.04.2009 року державним виконавцем ДВС Ірпінського МУЮ складено акт в порядку примусового виконання Ухвали Господарського суду міста Києва від 27.11.2008 року по вищевказаній справі, за яким було передано позивачу житлові приміщення в 85 квартирному будинку по АДРЕСА_1 : АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 , АДРЕСА_11 , АДРЕСА_12 , АДРЕСА_13 , АДРЕСА_14 , АДРЕСА_15 , АДРЕСА_16 , АДРЕСА_17 , АДРЕСА_18 , АДРЕСА_19 , АДРЕСА_20 , АДРЕСА_21 , АДРЕСА_22 , АДРЕСА_23 , АДРЕСА_24 , АДРЕСА_25 , АДРЕСА_26 , АДРЕСА_27 . Одночасно, 07.04.2009 року рішенням Виконавчого комітету Гостомельської селищної ради Київської області № 74 присвоєно адресний номер вищезазначеному 85-квартирному житловому будинку загальної площею 5 764,4 кв. м., зокрема: АДРЕСА_1 . 2-В. Разом з тим, 10.10.2011р. Господарським судом міста Києва постановлено ухвалу у справі №31/423, якою роз`яснено ухвалу суду та визнано, що дійсною адресою житлових приміщень на які звертається стягнення, відповідно до ухвали суду №31/423 від 27.11.2008 року є АДРЕСА_1 . Дана ухвала залишена в силі постановою Вищого господарського суду України від 09.07.2013р. Таким чином, позивач являється власником вищезазначених житлових приміщень (26 квартир та вчасності квартири АДРЕСА_2 ). Разом з тим, рішенням сесії Гостомельської селищної ради № 1056-55-VI від 28 травня 2015 року вулицю Кірова перейменовано на вулицю Богдана Хмельницького. Таким чином, дійсною адресою спірної квартири АДРЕСА_28 . На початку серпня 2021 року позивач почав здійснювати збір необхідних документів для внесення у відповідності до чинного законодавства в реєстр речових прав на нерухоме майно дані про власність на вищевказану квартиру АДРЕСА_2 . Отримавши інформаційну довідку з реєстру речових прав на нерухоме майно № 271046184, дізнався, що квартира АДРЕСА_2 зареєстрована за громадянкою ОСОБА_2 1/2 частина квартири та 1/2 частина - за ОСОБА_3 . 15.06.2010 року рішенням Придніпровського районного суду міста Черкаси, було задоволено зустрічний позов ОСОБА_1 , яким визнано право власності за останньої на окремо визначену житлову квартиру АДРЕСА_28 , загальною площею 68,9 кв. м. 17.10.2010 року ОСОБА_1 на підставі зазначеного рішення суду було зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_2 . 04.06.2012 року ОСОБА_1 було подаровано по 1/2 частині спірної квартири ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Однак, рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 11.01.2013 року, вищевказане рішення Придніпровського районного суду було скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. Разом з тим, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , через десять днів після прийняття рішення Апеляційним судом Черкаської області про скасування рішення першої інстанції, зокрема 22.01.2013 року, було проведено державну реєстрацію спірної квартири (Реєстраційна служба Ірпінського міського управління юстиції Київської області, індексний номер: 302903 від 08.02.2013 року, державний реєстратор Гончар Олександр Володимирович). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 травня 2013 року касаційна скарга відповідача на вищезазначене рішення Апеляційного суду Черкаської області від 11.01.2013 року була відхилена. Тобто, підстава отримання права власності ОСОБА_1 на квартиру була скасована. Отже, ОСОБА_1 являється особою, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа майном позивача та в подальшому відчужила вказану квартиру ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які не законно володіють майном позивача, таким чином квартира АДРЕСА_28 підлягає витребуванню у віжповідачів на користь позивача. Таким чином, враховуючи вищезазначене, майно, яке вибуло з володіння власника (позивача) на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, слід вважати таким, що вибуло з володіння власника поза його волею, отже в силу п.3 ч.1 ст.388 ЦК України, спірна квартира підлягає витребуванню з чужого незаконного володіння, зокрема від ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ТОВ «Вірджині». Просить суд витребувати з володіння ОСОБА_2 та ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_28 , та передати її у власність Товариству з обмеженою відповідальністю «ВІРДЖИНІ», код ЄДРПОУ: 22794667; визнати за Товариством з Обмеженою Відповідальністю "ВІРДЖИНІ", код ЄДРПОУ: 22794667 право власності на квартиру АДРЕСА_28 ; стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати.
Відповідачем ОСОБА_1 подано відзив на позовну заяву ТОВ «ВІРДЖИНІ» по справі № 367/8588/21 в якому зазначено наступне. Відповідачем по даній справі може бути лише забудовник ТОВ БІК «КиЕвінвестбуд», оскільки, договірні відносини ТОВ «Вірджині» були не з нею, а з забудовником і матеріали надані позивачем до суду стосуються безпосередньо забудовника. ТОВ «Вірджині» не має права звертатися до суду з приводу своїх позовних вимог. До суду надаються судові матеріали, які стосуються лише забудовника ТОВ БІК «КиЕвінвестбуд» та ТОВ «Вірджині», серед яких є і вже давно скасовані. В матеріалах доданих до позовної заяви не має жодного документу, який би вказував на можливість ТОВ «Вірджині» привласнити її квартиру, надана копія Ухвали Господарського суду м. Києва від 27.11.2008р. по справі 16-ти річної давності, а саме справі № 31/423 (2007р.) стосується безпосередньо забудовника ТОВ БІК «КиЕвінвестбуд», в якій зазначається про передачу ТОВ «Вірджині» житлових приміщень, які знаходяться по АДРЕСА_1 загальною площею 1379,92 кв.м. Вона ж, як і інші неналежно визначені позивачем відповідачі до цього не мають ніякого відношення. В поданій ухвалі не вказується номер будинку. Потім позивачем в матеріалах справи надається Акт державного виконавця Жилюка Д.В. від 07.04.2009 року щодо примусового виконання ухвали № 31/423 від 27.11.2008р., а саме про зобовязання ТОВ БІК «КиЕвінвестбуд» передати ТОВ «Вірджині» житлові приміщення які знаходяться по АДРЕСА_1 загальною площею 1379,92 кв.м., в якому теж не зазначено номер будинку. А в графі «встановлено» цього Акту, зазначається про передачу представнику стягувача житлових приміщень номера яких не співпадають з номерами квартир, затверджених у Договорі № 28 від 10.04.2005р. (Додатку № 1 з адресним переліком квартир для передачі), а саме, в адресному переліку зазначаються для передачі ТОВ «Вірджині» квартири: АДРЕСА_3 , АДРЕСА_29 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_11 , АДРЕСА_12 , АДРЕСА_30 , АДРЕСА_31 , АДРЕСА_13 , АДРЕСА_32 , АДРЕСА_33 , АДРЕСА_34 , АДРЕСА_35 , АДРЕСА_36 , АДРЕСА_37 , АДРЕСА_38 , АДРЕСА_39 , АДРЕСА_40 , АДРЕСА_41 , АДРЕСА_42 , АДРЕСА_14 , АДРЕСА_15 , АДРЕСА_43 , АДРЕСА_44 , АДРЕСА_45 , АДРЕСА_21 . Її квартира АДРЕСА_2 не зазначена в цьому переліку для передачі ТОВ «Вірджині» і позивач ТОВ «Вірджині» не має права звернення до суду, стосовно привласнення цієї квартири. Вважає що на сьогодні Акт державного виконавця від 07.04.2009р., представлений суду позивачем, не має юридичної сили, оскільки згідно з постановою відділу ДВС Ірпінського міського управління юстиції від 26.04.2012р. квартира АДРЕСА_28 - виключена з цього Акту. Звертаю увагу суду і на те, що державним виконавцем Жилюк Д.В. раніше, а саме 20.03.2009 р. щодо передачі житлових приміщень ТОВ «Вірджині», був складений інший Акт, по якому квартира АДРЕСА_2 не передавалась ТОВ «Вірджині», а передавались квартири АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_46 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_29 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_47 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_10 , АДРЕСА_48 , АДРЕСА_11 , АДРЕСА_12 , АДРЕСА_49 , АДРЕСА_50 , АДРЕСА_30 , АДРЕСА_31 , АДРЕСА_51 , АДРЕСА_13 , АДРЕСА_38 , АДРЕСА_14 , АДРЕСА_52 , АДРЕСА_18 , АДРЕСА_53 , АДРЕСА_25 , АДРЕСА_54 що дорівнює 1379,92 кв.м. Виникає питання, на якій підставі державний виконавець Жилюк Д.В. переписує вище зазначений Акт, - 07.04.2009р, визначаючи вже в ньому для передачі інші квартири. Це було зроблено за наданою 03.04.2009р. заявою представника ТОВ «Вірджині» Гуля Г.П. в якій зазначено, що на виконання ухвали Господарського Суду м. Києва по справі № 31/423 (2007) у зв`язку з домовленістю між мешканцями будинку АДРЕСА_55 № № 3, АДРЕСА_29 , АДРЕСА_47 , АДРЕСА_56 , АДРЕСА_57 , АДРЕСА_58 , АДРЕСА_59 , АДРЕСА_43 , АДРЕСА_60 , АДРЕСА_61 , АДРЕСА_62 , АДРЕСА_63 , АДРЕСА_64 , АДРЕСА_65 просить виключити ці квартири з попереднього Акту від 20.03.2009р. та скласти новий акт за наступними квартирами АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_46 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 , АДРЕСА_11 , АДРЕСА_12 , АДРЕСА_13 , АДРЕСА_14 , АДРЕСА_16 , АДРЕСА_17 , АДРЕСА_18 , АДРЕСА_19 , АДРЕСА_20 , АДРЕСА_21 , АДРЕСА_22 , АДРЕСА_23 , АДРЕСА_24 , АДРЕСА_25 , АДРЕСА_26 , АДРЕСА_27 . Отже квартира АДРЕСА_2 була включена до Акту державного виконавця Жилюка Д.В. від 07.04.2009р. з подачі представника ТОВ «Вірджині» у зв`язку з так званою його домовленістю з мешканцями, що тягне за собою кримінальну відповідальність. Далі в матеріалах справи представлена ухвала Господарського суду м. Києва по справі № 31/423(2007) від 10.10.2011 року, яка на сьогодні також не дійсна, як і представлений Акт державного виконавця від 07.04.2009року. Постановою Київського Апеляційного Господарського суду по справі № 31/423(2007рік) від 23 квітня 2013 року, - Ухвала Господарського суду м. Києва від 10.10.2011 року у справі № 31/423 (2007рік), надана позивачем, -скасована. В той же час, позивач ТОВ «Вірджині» не надає до Ірпінського суду ухвалу Господарського суду м.Києва № 31/515 від 28.11.2006 року, де ТОВ «Вірджині» звертається з вимогою до ТОВ БІК «КиЕвінвестбуд». У судовому засіданні представник позивача (ТОВ «Вірджині») надав суду заяву про затвердження тексту мирової угоди. Текст мирової угоди від 10.11.2006 р. підписаний повноважними представниками сторін та засвідчений відтисками печаток діючих юридичних сторін. Ухвалою Господарського суду м. Києва по справі №31/515 від 28.11.2006 року затверджується текст Мирової угоди по справі №31/515 в наступній редакції: «...1. Сторони Договору № 28 від 10.04.2005 на дольову участь у будівництві житла за адресою АДРЕСА_1 прийшли до згоди щодо укладення мирової угоди по справі № 31/515 порушеної Господарським судом м. Києва від 31.10.2006 р. на наступних умовах: 1.1 Відповідач, як «Забудовник» по Договору № 28 від 10.04.2005 на дольову участь у будівництві житла за адресою АДРЕСА_1 визнає позовні вимоги Позивача, як «Дольовика» і далі по тексту: 1.1.1. Зобов`язується збудувати та передати Позивачу («Дольовику» 1379,92 кв.м. проектної загальної площі житла згідно адресного переліку (додаток №1 до Договору № 28 від 10.04.2005 на дольову участь в будівництві житла за адресою АДРЕСА_1 , як визначено п.п.1.1 вищевказаного Договору...» Згідно Додатку до Договору № 28 від 10.04.2005р ТОВ «Вірджині передаються наступні квартири: АДРЕСА_3 , 7,11, АДРЕСА_9 , АДРЕСА_11 , АДРЕСА_12 , АДРЕСА_30 , АДРЕСА_31 , АДРЕСА_13 , АДРЕСА_32 , АДРЕСА_33 , АДРЕСА_34 , АДРЕСА_35 , АДРЕСА_36 , АДРЕСА_37 , АДРЕСА_38 , АДРЕСА_39 , АДРЕСА_40 , АДРЕСА_41 , АДРЕСА_42 , АДРЕСА_14 , АДРЕСА_15 , АДРЕСА_43 , АДРЕСА_44 , АДРЕСА_45 , АДРЕСА_21 . Звертає увагу суду, що спірна квартира АДРЕСА_2 не планувалась до передачі і не передавалась ТОВ «Вірджині» жодним документом. Також, звертає увагу суду на те, що в цьому документі вже з`являється номер будинку, а саме, - Кірова 6. З чого видно, що йдеться про відносини між Забудовником ТОВ БІК «КиЕвінвестбуд» та ТОВ «Вірджині», які не врегульовані щодо визначення номера будинку, оскільки, надана позивачем ухвала Господарського суду м.Києва від 10.10.2011p - скасована. Нові власники майже 10 років тому на законних підставах отримали право власності. Якщо ТОВ «Вірджині» щось в цьому не влаштовувало то мало б на протязі трьох років звернутися до реєстраторів, а не через 10 років, щоб заволодіти неналежними їм не тільки квадратними метрами житла, а ще й евроремонтом, який нові власники зробили за немалий кошт. Стосовно представлених позивачем судових матеріалів ОСОБА_4 , який відігравав багато років назад відповідну роль у схемі ТОВ «Вірджині» щодо віджиму квартир у Забудовника, то ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 27 квітня 2010 року ОСОБА_4 був позбавлений будь якого відношення до квартири АДРЕСА_2 . Ця ухвала оскарженню не підлягала. Отже, квартира АДРЕСА_28 . Гостомель ніколи не належала й не планувалася для передачі ТОВ «Вірджині». ТОВ «Вірджині» не має права звернення до суду з приводу витребування з володіння ОСОБА_2 та ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_2 та привласнення на свою користь квартири АДРЕСА_28 . Просить суд відмовити у задоволенні позову ТОВ «Вірджині».
Також відповідачем ОСОБА_1 подано заяву з приводу відсутності у позивача ТОВ «Вірджині» правових підстав звернення до суду стосовно зазначеної в позові квартири та закриття справи, в якій зазначає, що в 2008 році повністю розрахувалася з забудовником ТОВ БІК «КиЕвінвестбуд» за придбану в нього квартиру АДРЕСА_66 . Потім випадково дізналася, що в Придніпровському районному суді м.Черкаси відбувається судовий процес між забудовником ТОВ БІК «КиЕвінвестбуд» і невідомою їй Черкаською фірмою «Вірджині» за ряд квартир у вище зазначеному будинку АДРЕСА_1 . В спір попала і її квартира, на яку вона вже мала технічний паспорті та за окремий кошт зробила ремонт. Вона звернулася до прокуратури м. Ірпеня та м.Черкаси і в Придніпровський районний суд м.Черкаси. В судовому засіданні Придніпровського районного суду м. Черкаси 27 квітня 2010 року, ТОВ «Вірджині» звернулося до неї з ініціативою укладення мирової угоди і в якій ТОВ «Вірджині» чітко визнає право власності на квартиру АДРЕСА_28 - за нею. А також ТОВ «Вірджині» визначає, що згідно з Договором № 28 від 10 квітня 2005 р. в додатку № 1, а саме, в адресному переліку квартир, які передаються ТОВ «Вірджині» від ТОВ БІК «КиЕвінвестбуд», квартира АДРЕСА_2 не зазначена, як не зазначена вона і в Мировій угоді, Ухвалі Господарського суду міста Києва за №31/515 від 28.11.2006р. та в будь яких інших документах. Отже, ТОВ «Вірджині» не має правових підстав звернення до суду з приводу квартири АДРЕСА_28 . З огляду на наведене вище, ТОВ «Вірджині» не має жодного відношенню до квартири АДРЕСА_28 , не має а ні майнових прав на цю квартиру, а ні права власності, отже є неналежним позивачем по даній справі. Щодо застосування строків давності звернення до суду за даною позовною заявою зазначити наступне. Згідно ст. 256 ЦК України визначається позовна давність як певний строк для звернення до суду за захистом цивільного права або інтересу, ст. 257 ЦК України визначає загальну позовну давність тривалістю у три роки, а минуло більше десяти років. Просить відмовити ТОВ «Вірджині» у позові та закрити справу за строком давності.
Відповідачем ОСОБА_3 подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено наступне. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що майно вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, отже майно вибуло з володіння власника поза його волі в силу п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України, спірна квартира підлягає витребуванню з чужого незаконного володіння, зокрема від ОСОБА_2 та неї на користь позивача. Вважає, позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Позивач посилаючись на ухвалу Господарського суду міста Київа по справі № 31/423 від 27.11.2008 року та постанову Вищого господарського суду України від 09.07.2013 року стверджує, що є власником квартири АДРЕСА_28 . Однак, вона не погоджується з таким твердженням, оскільки, з постанови Київського апеляційного господарського суду від 23 квітня 2013 року ухвалу господарського суду міста Києва від 10.10.2011 року у справі № 31/423 (2007 року скасовано; в задоволенні заяви ТОВ «ВІРДЖИНІ» про роз`яснення рішення суду від 27.12.2007 року та ухвали господарського суду міста Києва від 27.11.2008 року відмовлено. В мотивувальній частині ухвали про скасування рішення в зв`язку з нововиявленнми обставинами Придніпровського районного суду міста Черкаси від 27 квітня 2010 року зазначено, що рішення суду скасовусться, оскільки на момент винесення рішення суду не було відомо, то квартира АДРЕСА_28 належить ОСОБА_5 , суд,вважає можливим задовольнити заяву ОСОБА_1 , скасувати рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 18 жовтня 2009 року в зв язку з нововиявленими обставинами та вирішити питання про поворот рішення. Про те, що квартира АДРЕСА_28 повністю проінвестована та належить ОСОБА_1 на момент винесення рішення суду відомо не було». З цієї ухвали суду об`єктивно вбачається, що ОСОБА_1 набула права власності на спірну квартиру, вказана ухвала суду та встановлені в ній обставини є дійними, ухвала суду набрала законної сили і до цього часу ніким не скасована. Господарський суд міста Києва, які саме квартири необхідно по номерам передати від Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна компанія «КиЕвінвестбуд» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вірджині» житлові приміщення, які знаходяться по АДРЕСА_1 , загальною площею 1 379,92 кв.м. не зазначає, а вказує, що це прерогатива державного виконавця. Постановою від 26.04.2012 року внесено зміни до акту державного виконавця від 07.04.2009 року по виконанню ухвали Господарськогоо суду міста Києва по справі № 31/423 від 27.11.2008 про звершення стягнення залишкового боргу шляхом зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна компанія «КиЕвінвестбуд» передати Товариству з обмеженою відповідальністю «Вірджині» житлові приміщенн, які знаходяться по АДРЕСА_1 , загальною площею 1379,92кв.м. Як вбачається з даної постанови, що 07.03.2012 на адресу відділу надійшла заява президента ТОВ БІК «КиЕвінвестбуд» про виключення квартири АДРЕСА_28 та акту державного виконавця від 07.04.2009, оскільки, ця квартира відповідно додатку № 1 до договору № 28 від 10.04.2005 між ТОВ БІК «КиЕвінвестбуд» та ТОВ «Вірджині», ухвали Господарського суд міста Києва № 31/515 від 28.11.2006 року про затвердження мирової угоди не є предметом передачі від ТОВ БІК «КиЕвінвестбуд» до ТОВ «Вірджині». В ухвалі Господарського суду міста Києва № 31/515 від 28.11.2006 року за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вірджині» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київінвестбуд» про визнання умов договору обов`язковими до виконання вказується, що сторони уклали мирову угоду і також наявний додаток з перліком квартир місцезнаходження житла: АДРЕСА_1 на загальну площу 1379,92кв.м., в якому квартира під АДРЕСА_2 відсутня. Крім того, між позивачем та ОСОБА_1 і ОСОБА_4 ще 27 квітня 2010 року був складений проект мирової угоди наступного змісту: громадянин ОСОБА_4 та ТОВ «Вірджині» відмовляються від права власності на квартиру АДРЕСА_28 , оскільки, згідно з договором № 28 від 10 квітня 2005 року в додатку № 1, а саме: адресному переліку квартир, які передаються ТОВ «Вірджині» від ТОВ «КиЕвінвестбуд» квартира АДРЕСА_2 не зазначена, як не зазначена вона і в Мировій угоді, ухвалі Господарського суду міста Києва за № 31/515 від 28.11.2006 р. та в будь яких інших документах. З огляду на наведене ТОВ «Вірджині» не має жодного відношення до спірної квартири, не має а ні майнових прав на спірну квартиру, а ні права власності, отже є неналежним позивачем по даній справі, оскільки права чи законні інтереси ТОВ «Верджині» в даних конкретних спірних правоввідносина відповідачі не зачіпали та не порушували. Крім того, звертає увагу суду, що вже з 2006 року позивачу ТОВ «Вірджині» об`єктивно відомо, що квартира АДРЕСА_28 не передавалася ніколи, а з 2009 року права власності належить ОСОБА_1 і цей факт ТОВ «Вірджині» також не оспорювало в судах, а вирішило це зробити більше ніж 20 років. Тому просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити та застосувати строки позовної давності до спірних правововідносин.
Представником позивача ТОВ «ВІРДЖИНІ» - адвокатом Поліщук М.Д. подано відповідь на відзив ОСОБА_3 , в якій зазначає наступне. Вважає твердження ОСОБА_3 викладені у відзиві необґрунтованими. Відповдіач вказує, що ухвала Господарського суду м. Києва від 10.10.2011р. (справа №31/423(2007р.), якою роз`яснено ухвалу суду та визнано, що дійсною адресою житлових приміщень на які звертається стягнення, відповідно до ухвали суду № 31/423 27.11.2008р. є Київська область, смт. Гостомель. вул. Кіров. 2-в. - скасована постановою Київського апеляційного господарського суду від 23.04.2013 року. Проте, вказане не відповідає дійсності, адже як зазначено в позовній заяві, постановою Вищого господарського суду України від 29.07.2013р. (справа 31/423) - було скасовано постанову Київського апеляційного господарського суду від 23.04.2013 року, а ухвалу Господарського суду м. Києва від 10.10.2011р. (справа № 31/423(2007р.) щодо роз`яснення залишено в силі, (копія Постанови додається). Отже, вказане відповідачем про те, що позивачем не підтверджено адресу квартир, на які було вчинено стягнення не відповідає дійсності. Відповідач вказує що ОСОБА_1 правомірно отримала право власності на квартирою АДРЕСА_28 . Проте вказане не відповідає дійсності, адже право власності ОСОБА_1 отримала на підставі рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 15.06.2010 року, яке рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 11.01.2013 року, було скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. Більш того, ОСОБА_1 оскаржувала вищевказане рішення апеляційного суду, проте ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 травня 2013 року, касаційна скарга ОСОБА_1 була відхилена. ОСОБА_1 була стороною по вищевказаних розглядах судових справ та усвідомлювала, що її право власності на квартиру АДРЕСА_2 було скасовано. Отже, належним документом на підтвердження права власності ОСОБА_1 на спірну квартиру було рішення суду, скасування якого є підтвердження факту того що вона неправомірно отримала право власності на квартиру. Разом з тим, у рішенні Апеляційного суду Черкаської області від 11.01.2013 року та ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 травня 2013 року судами було встановлено, що ОСОБА_1 не надала суду належних доказів того, що остання проінвестувала будівництво квартири АДРЕСА_2 , а отже не має право володіти спірною квартирою. ОСОБА_3 вказує, що позивачем було пропущено строк на звернення до суду, проте вказане не відповідає дійсності, адже позивач дізнався про власників квартири, зокрема ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , у серпні 2021 року, коли почав збір документів для внесення у відповідності до чинного законодавства в реєстр речових прав на нерухоме майно дані про власність на вищевказану квартиру АДРЕСА_2 , отримавши розширену інформаційну довідку з реєстру речових прав на нерухоме майно № 271046184 від 18.08.2021р. з якої дізнався історію отримання та переходу права власності між відповідачами. При цьому, слід зазначити, що чинне законодавство України не пов`язує перебіг позовної давності за віндикаційним позовом, ані з укладенням певних правочинів щодо майна позивача, ані фактичним переданням майна порушником, який незаконно заволодів майном позивача, у володіння інших осіб. Разом з тим, незмінна за весь час судова практика і вимоги закону підтверджують той факт що прохання відмовити у позові за спливом позовної давності свідчить про те, що позов є обгрунтовний та доведений. Просить суд позов задовольнити в повному обсязі. 
Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без участі позивача, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити.
Відповідачі – ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили. Про час і місце слухання справи повідомлені належним чином.
Від представника відповідача ОСОБА_3 – адвоката Шевченко З.В. через канцелярію суду надійшла заява щодо розгляду справи у відсутності відповідача та її представника. Заявлений позов не визнає, просить суд відмовити у задоволенні позову.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до наступних висновків.
Частина другастатті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч.1ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ст. 16 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Судом встановлено, що згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 271046184 від 18.08.2021 об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 7292632109, а саме: квартира АДРЕСА_67 , загальною площею 68,9 кв.м., житловою площею 36,2 кв.м. перебуває у приватній спільній частковій власності ОСОБА_6 та ОСОБА_3 в розмірі по 1/2 частки, згідно договору дарування від 04.06.2012 № 615. Також міститься інформація щодо попереднього власника вказаної квартири, а саме: ОСОБА_1 , дата прийняття рішення про державну реєстрацію 17.06.2010, підстава виникнення права власності: рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 15.06.2010.
Позивач стверджує, що є власником 26 квартир в тому числі і квартири АДРЕСА_28 . 
При цьому подає ухвали Господарського суду міста Києва від 27.11.2008р. від 10.10.2011 по справі № 31/423 (2007 року), якою звернено стягнення залишкового боргу, шляхом зобов`язання ТОВ «БІК «КиЕвінвестбуд» передати ТОВ «Вірджині» житлові приміщення, які знаходяться по АДРЕСА_1 , загальною площею 1379,92 кв.м.; відповідно ухвалено дійсною адресою житлових приміщень на які звертається стягнення відповідно до ухвали суду № 31/423 від 27.11.2008р., є АДРЕСА_1 .
З поданої копії акту державного виконавця від 07.04.2009 року вбачається, що державним виконавцем ДВС Ірпінського МУЮ складено акт в порядку примусового виконання Ухвали Господарського суду міста Києва від 27.11.2008 року по вищевказаній справі, за яким було передано ТОВ «Вірджині» житлові приміщення в 85 квартирному будинку по АДРЕСА_1 : АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 , АДРЕСА_11 , АДРЕСА_12 , АДРЕСА_13 , АДРЕСА_14 , АДРЕСА_15 , АДРЕСА_16 , АДРЕСА_17 , АДРЕСА_18 , АДРЕСА_19 , АДРЕСА_20 , АДРЕСА_21 , АДРЕСА_22 , АДРЕСА_23 , АДРЕСА_24 , АДРЕСА_25 , АДРЕСА_26 , АДРЕСА_27 . 
Одночасно, 07.04.2009 року рішенням Виконавчого комітету Гостомельської селищної ради Київської області № 74 присвоєно адресний номер вищезазначеному 85-квартирному житловому будинку загальної площею 5 764,4 кв. м., зокрема: АДРЕСА_1 , що вбачається з листа селищного голови Гостомельської селищної ради від 21 квтня 2010 року вих № 1383, зі змісту рішення Господарського суду Київської облсті від 03 червня 2014р. по справі № 911/1474/14 та рішення Ірпінського міського суду Київської області від 18 липня 2023 року по справі № 1013/3999/2012. Разом з тим, 10.10.2011р. Господарським судом міста Києва постановлено ухвалу у справі №31/423, якою роз`яснено ухвалу суду та визнано, що дійсною адресою житлових приміщень на які звертається стягнення, відповідно до ухвали суду №31/423 від 27.11.2008 року є АДРЕСА_1 . Дана ухвала залишена в силі постановою Вищого господарського суду України від 09.07.2013р. Таким чином, позивач являється власником вищезазначених житлових приміщень (26 квартир та вчасності квартири АДРЕСА_2 ). Разом з тим, рішенням сесії Гостомельської селищної ради № 1056-55-VI від 28 травня 2015 року вулицю Кірова перейменовано на вулицю Богдана Хмельницького. Таким чином, дійсною адресою спірної квартири АДРЕСА_28 . 
Рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 11.01.2013 року при розгляді апеляційної скарги ОСОБА_4 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 червня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_1 до КП «Ірпінське бюро технічної інвентаризації», ТОВ «Київінвестбуд» про визнання права власності рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 червня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_1 до КП «Ірпінське бюро технічної інвентаризації», ТОВ «Київінвестбуд» про визнання рішення права власності скасовано. Ухвалено по справі нове рішення. У позові ОСОБА_1 до КП «Ірпінське бюро технічної інвентаризації» про визнання права власності – відмовлено. 
Згідно ухвали Вищого спеціалізовнго суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 травня 2013 року рішення Апеляційного суду Черкаської області від 11 січня 2013 року залишено без змін.
Відповідач ОСОБА_1 обґрунтовує свої заперечення щодо позовних вимог та зазначає, що постанова Київського Апеляційного Господарського суду по справі № 31/423(2007piк) від 23 квітня 2013 року скасована ухвала Господарського суду м. Києва від 10.10.2011 року у справі № 31/423 (2007рік).
Акт державного виконавця від 07.04.2009 року, не має юридичної сили, оскільки, згідно з постановою відділу ДВС Ірпінського міського управління юстиції від 26.04.2012 року квартира АДРЕСА_28 виключена з цього акту, що підтверджено копією постанови від 26.04.2012 року в.о. начальника відділу державної виконавчої служби Ірпінського міського управління юстиції Нижник Т.В. зі змісту якою вбачається, що з метою здійснення контролю за своєчасністю, правильністю, повнотою виконання рішень по виконню ухвали Господарського суду міста Києва по справі № 31/423 від 27.11.2008 про звернення стягнення залишкового боргу шляхом зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційні компанія «КиЕвінвестбуд» передати Товариству з обмеженою відповідальністю «Вірджині» житлові примішення, які знаходяться по вул: Кірова в смт. Гостомель Київської області, загальною площею 1379,92 кв. встановлено, що 07.03.2012 на адресу відділу надійшла заява президента ТОВ БІК «КиЕвінвестбуд» про виключення квартири АДРЕСА_28 з акту державного виконавця від 07.04.2009, оскільки, ця квартира відповідно додатку № 1 до договіру № 28 від 10.04.2005 між ТОВ БІК «КиЕвінвестбуд» та ТОВ «Вірджині», ухвали Господарського суду м. Києва № 31/515 від 28.11.2006 про затвердження мирової угоди не є предметом передачі від ТОВ`КиЕвінвестбуд» до ТОВ «Вірджині». Постановлено: внести зміни до акту державного виконавця від 07.04.2009 по виконанню ухвали Господарського суду міста Києва по справі № 31/423 віл 27.11.2008 про звернення стягнення залишкового боргу шляхом зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна компанія «КиЕвінвестбуд» передати Товариству з обмеженою відповідальністю «Вірджині» житлові приміщення, які знаходяться по АДРЕСА_1 , загальною площею 1379,92 кв. м. Відповідно додатку № 1 до договіру № 28 від 10.04.2005 між ТОВ БІК «КиЕвінвестбуд» та ТОВ «Вірджині», ухвали Господарського суду м. Києва № 31/515 від 28.11.2006 про затвердження мирової угоди виключити квартиру АДРЕСА_28 з акту державного виконавця від 07.04.2009.
Відповідно до ухвали Господарського суду м. Києва від 28.11.2006 року № 31/515, якою затверджено Мирову угоду між сторонами по справі Товариством з обмеженою відповідальністю «КиЕінвестбуд», як відповідач по справі №31/515 від 31.10.2006р. порушеної Господарським судом м. Києва ( Забудовник по Договору № 28 від 10.04.2005 на дольову участь у будівництві житла за адресою АДРЕСА_1 ) та Товарством з обмеженою відповідальністю „Вірджині", як позивач по справі № 31/515 від 31.10.2006р. (Дольовик), в наступній редакції: «...1. Сторони Договору № 28 від 10.04.2005 на дольову участь у будівництві житла за адресою АДРЕСА_1 прийшли до згоди щодо укладення мирової угоди по справі № 31/515 порушеної Господарським судом м.Києва від 31.10.2006р на наступних умовах:
1.1 Відповідач, як «Забудовник» по Договору № 28 від 10.04.2005 на дольову участь у будівництві житла за адресою АДРЕСА_1 визнає позовні вимоги Позивача, як «Дольовика» і далі по тексту:
1.1.1. Зобовязується збудувати та передати Позивачу («Дольовику») 1379,92 кв. м. проектної загальної площі житла згідно адресного переліку (додаток №1 до Договору № 28 від10.04.2005 на дольову участь в будівництві житла за адресою АДРЕСА_1 , як визначено п.п.1.1 вищевказаного Договору...»
Згідно Додатку № 1 до Договору № 28 від 10.04.2005р ТОВ «Вірджині передаються наступні квартири: АДРЕСА_3 , 7, АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_11 , АДРЕСА_12 , АДРЕСА_30 , АДРЕСА_31 , АДРЕСА_13 , АДРЕСА_32 , АДРЕСА_33 , АДРЕСА_34 , АДРЕСА_35 , АДРЕСА_36 , АДРЕСА_37 , АДРЕСА_38 , АДРЕСА_39 , АДРЕСА_40 , АДРЕСА_41 , АДРЕСА_42 , АДРЕСА_14 , АДРЕСА_15 , АДРЕСА_43 , АДРЕСА_44 , АДРЕСА_45 , АДРЕСА_21 . Всього інвестується 26 квартир загальною площею 1379,92кв.м.
Текст мирової угоди від 10.11.2006р. підписаний повноважними представниками сторін та засвідчений відтисками печаток діючих юридичних сторін.
Згідно акту прийому-передачі майнових прав від 02 квітня 2008 року, укладного між Товариством з обмеженою відповідальністю Будівельно-інвестиційна компанія «КиЕвінвестбуд» (Забудовник) та ОСОБА_1 (Замовник) вбачається, що сторони договору № 1/1 на придбання квартири АДРЕСА_68 (будівельний номер) від 7 лютого 2008 року підтверджують, що Забудовник передав, а Замовник прийняв майнові права на квартиру АДРЕСА_69 , з наступними характеристиками: під`їзд АДРЕСА_70 , загальна площа 85кв.м., вартість 425000,00 грн. Вартість майнових прав, відчужуваних за Договором №1/1 на придбання квартири АДРЕСА_71 (будівельний номер) від 7 лютого 2008 року сплачена повністю.
Згідно оригіналу довідки від 23.04.2010р. президента ТОВ БІК «Киевінвестбуд Шпак М.І. завірена мокрою печаткою товариства вбачається, що ТОВ БІК «КиЕвінвестбуд» ніколи, ні в якій угоді чи договорі не передавав фірмі «Вірджині» квартиру АДРЕСА_72 . Квартира АДРЕСА_28 належить ОСОБА_1 . Будівництво цієї квартири повністю проінвестовано ОСОБА_1 . 
Згідно листа Придніпровського районного суду міста Черкаси від 07 червня 2010р. № 334 вбачається, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.10.2009 року було задоволено позов ОСОБА_4 до ОСОБА_7 , ТОВ «Вірджині» та визнано право власності за ОСОБА_4 на окремо визначені житлові квартири АДРЕСА_2 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 , АДРЕСА_11 , АДРЕСА_12 , АДРЕСА_14 , АДРЕСА_15 , АДРЕСА_16 , АДРЕСА_18 , АДРЕСА_20 , АДРЕСА_73 , та зобов`язано ТОВ «Вірджині» передати ці квартири ОСОБА_4 та зобов`язано КП «Ірпінське БТІ» зареєструвати це право власності. 27.04.2010 року ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси за заявою ОСОБА_1 вказане рішення суду було скасовано за нововиявленими обставинами, оскільки нею було надані документи, а саме: рішення виконавчого комітету Гостомельської селищної ради Київської області № 91 від 06.05.2009 року про виділення ОСОБА_1 0,0119 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , на підставі договору № 1/1 від 07.02.2008 року в окрему квартиру АДРЕСА_2 1-го під`їзду, 1-го поверху загальною площею 68,9 кв.м. з житловою площею 36,2кв.м.; копія технічного паспорту від 08.02.2008 року на зазначену квартиру; копія довідки наданої 23.04.2010 року президентом ТОВ«КиЕвінвестбуд» про те, що квартира АДРЕСА_2 не передавалась ТОВ «Вірджині» та по мировій угоді затвердженій ухвалою господарського суду м. Києва №31/515 від 28.11.2006 року, квартира АДРЕСА_2 не значилась, та її будівництво повністю проінвестовано ОСОБА_1 . Оскарження такої ухвали, чинним ЦПК не передбачено. Таким чином, аналіз наданих ОСОБА_1 документів Придніпровському районному суду м. Черкаси, що стосуються квартири АДРЕСА_74 , підтверджує, що вказана квартира належить саме ОСОБА_1 , та в судовому рішенні від 16.10.2009 року помилково зазначена в переліку квартир, на які за рішенням суду і власності визнано за ОСОБА_4 . Таким чином, на основі представлених ОСОБА_1 документів, а саме: рішення виконавчого комітету Гостомельської селипщої ради Кивїської області № 91 від 06.05.2009 року; технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_28 ; квитанції щодо необхідної сплати за оформлення права власності - немає підстав для відмови ОСОБА_1 в реєстрації її права власності на квартиру АДРЕСА_75 .
Також у відповіді Ірпінського міського управління юстиції відділу ДВС від 27.02.2011 № 227 вбачається, що будь-які виконавчі дії при примусовому виконанні ухвали Господарського суду міста Києва по справі № 31/423 вді 27.11.2008 року про звернення стягнення залишкового боргу шляхом зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна компанія «КиЕвінвестбуд» передати Товариству з обмеженою відповідальністю «Вірджині» житлові приміщення, які знаходяться по АДРЕСА_1 , загальною площею 1379,92кв.м., відносно квартири АДРЕСА_28 відділом не проводилося.
Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до положень статі 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та інші папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.
Частиною першою статті 190 ЦК України визначено, що майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.
Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки (стаття 179 ЦК України).
Відповідно до вимог ст.ст. 330, 346, 387, 658 Цивільного кодексу України право власності дійсного власника презюмується і не припиняється із втратою ним цього майна. Право відчуження майна належить лише його власникові. Якщо відчужувач майна не є таким власником, набувач набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення.
Згідно зі статтею 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» майновими правами визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та права вимоги.
Концепція «майна» у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, тобто не обмежується власністю на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у внутрішньому праві: певні інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть вважатися «правом власності», а відтак і «майном» (пункт 98 рішення Європейського суду з прав людини щодо прийнятності заяви у справі «Броньовські проти Польщі» (Broniowski v. Poland), заява № 31443/96; пункт 22 рішення ЄСПЛ від 10 березня 2011 року у справі «Сук проти України», заява № 10972/05).
Майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.
Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства.
Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 331 ЦК, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).
Відповідно до абзацу четвертого статті 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» майновими правами визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та права вимоги.
Верховним Судом у постанові від 27.02.2019 у справі № 761/32696/13-ц сформовано правову позицію, яка полягає в тому, що до завершення будівництва об`єкта нерухомості та введення його в експлуатацію позивачу як інвестору належать майнові права на цей об`єкт.
Так, відповідно до частини п`ятої статті 7 Закону України «Про інвестиційну діяльність» інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об`єктами та результатами інвестицій.
ЦК України у главі 29 передбачені цивільно-правові способи захисту права власності. Зокрема, норми статей 387, 388 ЦК України надають власнику право витребувати майно із чужого незаконного володіння або від добросовісного набувача.
Статтею 387 ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Частиною 1 ст. 388 ЦК України встановлено, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
Оскільки добросовісне набуття в розумінні ст. 388 ЦК України можливе лише тоді, коли майно придбано не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно, наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є повернення майна з незаконного володіння.
Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 183/1617/16, пункти 146-147).
Аналогічне роз`яснення міститься у п. 10 Постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 р. № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» встановлено, що норма частини першої статті 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину.
У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18) зазначено, що: «метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю). Задоволення вимоги про витребування нерухомого майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника.
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Суд приходить до висновку, що відповідачем ОСОБА_1 в ході розгляду справи надано достатньо належних доказів, щодо її права власності квартиру АДРЕСА_28 . 
Позивачем не надано жодного належного доказу про наявність у ТОВ «Вірджині» права власності на спірну квартиру по АДРЕСА_1 та про реєстрацію такого права у встановленому порядку.
Жодних вимог до ТОВ БІК «КиЕвінвестбуд», що розпорядилося своїм правом забудовника 02 квітня 2008 року, передевши майнові права на спірну квартиру ОСОБА_1 ТОВ «Вірджині» не пред`являлося.
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з подальшим повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Ефективний захист прав особи має бути спрямованим на відновлення справедливості.
Тлумачачи закон під час його застосування до конкретних правовідносин та вирішуючи спір, суд повинен керуватися як завданням судочинства так і загальними засадами цивільного законодавства.
Згідно зі статтею 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.
З конструкції частини третьої статті 13 ЦК України випливає, що дії особи, які полягають у реалізації такою особою свого права, однак вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, є формою зловживання правом.
Вирішуючи спір, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_1 була належним власником спірної квартири (придбавши майнові права на спірну квартиру в подальшому оформила на неї право власності) та розпорядалися своїм правом на її відчуження шляхом дарування відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Вказані обставини свідчать про відсутність правомірних (законних) підстав для виникнення у ТОВ «ВІРДЖИНІ» права власності на квартиру АДРЕСА_28 , а отже і відсутність підстав для захисту такого права шляхом витребування спірної квартири у відповідачів, які добросовісно придбали її.
Частиною 1, пунктом 2 частини 2 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі відмови в позові - на позивача.
Керуючись викладеним та на підставі ст. 41 Конституції України, ст. 13, 29, 177,190, 316, 317, 328, 330, 331, 346, 387, 388, 658 ЦК України, керуючись ст. 4, 5,16 76, 82, 141, 247, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд 
в и р і ш и в :
В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІРДЖИНІ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя:       Н.Ф. Карабаза