Справа № 495/11006/23
№ провадження 2/495/2144/2026
р і ш е н н я
ІМЕНЕМ УКрАЇНи

20 травня 2026 року	м. Білгород-Дністровський	

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючої одноособово - судді Прийомової О.Ю.,
за участю секретаря – Чибукової О.В.
справа № 495/11006/23
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород – Дністровському цивільну справу за позовною заявою Комунального підприємства «Білгород – Дністровськтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за опалення,
, 
В С Т А Н О В И В:
Представник Комунального підприємства «Білгород – Дністровськтеплоенерго», звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за опалення, уточнивши свої вимоги остаточно просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 заборгованість за теплопостачання у розмірі 6 836, 83 грн; стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за теплопостачання у розмірі 2 223,47 грн, витрати покласти на відповідачів в рівних частках.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідачів

Свої вимоги обґрунтовує тим, що КП «Білгород – Дністровськтеплоенерго» є суб`єктом, який надає централізоване теплопостачання мешканцям міста Білгород – Дністровського, зокрема і відповідачу за адресою: АДРЕСА_1 .
02 травня 2023 року позивач звертався до суду з заявою про видачу наказу, однак суд відмовив у видачі наказу.
Відповідачем надані послуги належним чином не сплачуються.
Квартира відповідача знаходиться у багатоквартирному будинку, який приєднано до системи централізованого теплопостачання, а також між КП «БДТЕ» та відповідачем встановлені фактичні відносини з приводу надання послуг з теплової енергії на підставі відкритого особового рахунку.
Позивачу стало відомо з відзиву, що відповідач ОСОБА_1 придбала квартиру АДРЕСА_2 у ОСОБА_2 . Їй квартира належить з 07.10.2021.
Відповідач ОСОБА_1 продала квартиру АДРЕСА_3 ОСОБА_3 , що підтверджується договором купівлі- продажу з боргом у розмірі 9060, 30 грн, про який останній стало відомо після оформлення договору купівлі – продажу. (Тобто 6 836, 83 грн – борг від попереднього власника ОСОБА_2 ) та 2 223,47 грн сума боргу за 4 місяці, які відповідач ОСОБА_1 була власником. (з 06.09.202 по 04.01.2023)
На підставі вищевикладеного позивач і звернувся до суду за захистом своїх прав.
04.12.2023 від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовні вимоги позивача, відповідно до якого просить суд відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі, зазначаючи, що документів на підтвердження повноважень позивача до позовної заяви не додано.
Позивач не надав до суду доказів на підтвердження отримання відповідачем будь – яких послуг від КП «Білгород – Дністровськтеплоенерго» та не довів наявності власності відповідача квартири АДРЕСА_3 .
Доказів споживання та користування послугами відповідачем, в матеріалах справи не міститься, а також будь – якого укладення договору відповідачем з позивачем стосовно надання та отримання послуг.
В позовній заяві відповідач наголошує, що «враховуючи фактичні договірні відносини між позивачем та відповідачем, який свої зобов`язання недобросовісно виконує, тому у відповідача виникла заборгованість за період з травня 2003 по квітень 2023 в сумі 9060, 30 грн».
На даний час вона жодного фактичного та юридичного відношення до квартири АДРЕСА_3 , не має.
Дійсно, вона була власником квартири всього 3 місяці, а не 20 років, як зазначено відповідачем.
06.09.2022 вона придбала квартиру АДРЕСА_3 у ОСОБА_2 , що підтверджується договором купівлі – продажу квартири від 06.09.2022 № 942, зареєстрованого приватним нотаріусом Білгород – Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Чухрай Т.Ю.
Проте, 04.01.2023 відповідач продала квартиру АДРЕСА_2 ОСОБА_3 , що підтверджується договором купівлі – продажу квартири від 04.01.2023 № 12, засвідченого приватним нотаріусом Білгород – Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Кушнір І.В.
Таким чином, відповідач взагалі не міг користуватися послугами наданими позивачем в період зазначений в позовній заяві, послугами.
07.12.2023 надійшла відповідь на відзив, відповідно до якого зазначено, що 06.03.2023 до них звернулася ОСОБА_4 із заявою, що на момент оформлення купівлі – продажу квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , їй було невідомо, що існує борг в сумі 10 203, 52 грн, та просила списати, так як за чинним законодавством нові власники не несуть відповідальність за борги колишніх власників.
Також, до заяви надала договір купівлі – продажу квартири, де колишнім власником зазначена саме ОСОБА_1 .
За чотири місяці (з 06.09.2022 по 04.01.2023) поки відповідач була власником квартири були також нарахування за теплову енергію, які нею не були сплачені (сума боргу складає – 2 223, 47 грн).
27.11.2025 від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовні вимоги позивача, відповідно до яких просить суд в задоволені позовних вимог позивачу відмовити, зазначаючи, що позивач не довів, що спірні послуги взагалі надавалися за місцем його проживання, оскільки квартира взагалі не підключена до тепломережі, відсутні будь – які технічні акти та довідки виконавця послуг про надання опалення та не проведено жодної фіксації споживання за допомогою приладів обліку чи індивідуальних засобів вимірювання.
Крім того, нарахування здійснено автоматично, без перевірки фактичного стану об`єкта, без огляду житла та без підтвердження його підключення до системи опалення.
Сам факт нарахування не є доказом користування послугами.
Таким чином, відсутність належних та допустимих доказів споживання послуг унеможливлює задоволення позовних вимог.
30.12.2025 від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої зазначає, що власником квартири був ОСОБА_2 з 07.10.2021.
В період опалювального сезону 2021-2022 де ОСОБА_2 був власником квартири накопичився борг в розмірі 6 836, 83 грн, який не був ним сплачений.
Квартира підключена до системи теплопостачання про що свідчить встановлений тепло лічильник № 6535561 в будинку АДРЕСА_4 , через який здійснюється розподіл обсягу спожитої послуги для кожної квартири окремо. (свідоцтво про перевірку лічильника починаючи з 2018 додається).
Згідно показань тепло лічильника проводилось нарахування за теплопостачання для квартири співвідповідача.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

16 жовтня 2023 року Ухвалою судді Савицького С.І., по вказаній справі було відкрито спрощене позовне провадження. 
07.12.2023 надійшла уточнена позовна заява позивача.
02.01.2025 відповідно до розпорядження № 45 призначений повторний автоматизований розподіл судової справи.
02.01.2025 відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподіл судової справи між суддями головуючим суддею визначений суддя Боярський О.О.
03.01.2025 Ухвалою судді Боярського О.О., справа прийнята до провадження судді.
24.04.2025 відповідно до розпорядження № 987 призначений повторний автоматизований розподіл судової справи.
24.04.2025 відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею визначена суддя Прийомова О.Ю.
29.04.2025 Ухвалою судді справа прийнята до провадження судді.
05.11.2025 Ухвалою суду заява представника позивача про прийняття заяви про уточнення позовних вимог була задоволена. Прийнята до розгляду заява представника позивача про уточнення позовних вимог. 
Сторони у судове засіданні не з`явилися, були повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили.
Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити, на заочний розгляд справи згодний.
Враховуючи викладені обставини, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі наявних та достатніх для розгляду матеріалів справи. 
Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. 

Фактичні обставини, встановлені судом.

Вивчивши матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що дійсно КП «Білгород – Дністровськтеплоенерго» є суб`єктом, який надає централізоване теплопостачання мешканцям міста Білгород – Дністровського, зокрема і за адресою: АДРЕСА_1 .
Квартира знаходиться у багатоквартирному будинку, який приєднано до системи централізованого теплопостачання, а також між КП «БДТЕ» та відповідачем встановлені фактичні відносини з приводу надання послуг з теплової енергії на підставі відкритого особового рахунку.
Відповідно до договору купівлі – продажу від 06 вересня 2022 року ОСОБА_2 продав та передав у власність, а ОСОБА_1 купила й прийняла у власність однокімнатну квартиру АДРЕСА_3 , житловою площею 20,3 кв.м., загальною площею 40,2 кв.м. (а.с. 105-106) 
Відповідно до розрахунку заборгованості у ОСОБА_2 за опалювальний сезон 2021-2022 рахується борг станом на 01.10.2021 у розмірі 6836, 83 грн (а.с. 101)
Відповідно до розрахунку заборгованості у ОСОБА_1 за опалювальний сезон 2022-2023 рахується борг станом на 01.09.2022 у розмірі 2 223, 47 грн.
Квартира підключена до системи теплопостачання про що свідчить встановлений тепло лічильник № 6535561 в будинку АДРЕСА_4 , через який здійснюється розподіл обсягу спожитої послуги для кожної квартири окремо.(а.с. 103-104).

Нормативне обґрунтування.

Згідно ст. 9 «Про житлово – комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.
Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. »
У висновку Верховного суду України викладеним у постанові від 30.10.2013 р. по справі 6-59цс13 зазначається, про те що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. 
Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Відповідно до правової позиції викладеної у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 09.02.2022 у справі № 953/24063/19, зазначено, що правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року (тут і далі у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Згідно з положеннями статті 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є, зокрема, споживачі та виконавці комунальних послуг.
Пунктом 5 ч. 1 ст.1 Закону України «Про житлово комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.5 Закону України «Про житлово комунальні послуги» комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Статтею 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов`язки споживачів. Так, правом споживача є одержання вчасно та належної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами укладених договорів, а обов`язком оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами, а також укладення договорів про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом.
Згідно з ч. 1 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Аналіз зазначених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а тому факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15.
Відповідно до 19 «Про теплопостачання», теплотранспортуюча організація не має права відмовити споживачу теплової енергії у забезпеченні його тепловою енергією за наявності технічних можливостей на приєднання споживача до теплової мережі.
Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
У постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 20 листопада 2024 року в справі №463/6799/18 міститься висновок про те, що відсутність між сторонами договору не може слугувати підставою для звільнення споживача від оплати отриманих послуг.
Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Оцінка аргументів сторін, висновки суду.

Жодної письмової відмови від отримання послуг з централізованого опалення у встановленому законом порядку відповідачем суду не надано.
Відповідно до ст. 25 Закону України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 року у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується в судовому порядку.
Одними із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.
Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. 
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. 
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76,77 ЦПК України).
Згідно вимог статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Суд не погоджується з ствердженнями відповідачів зазначеним у відзиві, що позивачем не надано доказів отримання відповідачами вказаних послуг та наявності в них боргу, оскільки вказані ствердження спростовуються матеріалами справи та жодних доказів, що відповідачами сплачувалась заборгованість за теплопостачання матеріали справи не містять.
Оскільки відповідачі ухиляються від сплати заборгованості за надані послуги з опалення оселі, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за теплопостачання у розмірі 6 836, 83 грн; стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за теплопостачання у розмірі 2 223,47 грн.

Вирішення питання щодо сплати судових витрат.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
В зв`язку з обґрунтованістю позовних вимог позивача також підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2684 грн пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 64, 66, 67, 68 ЖК України, ст. ст. 264, 509, 526, 527, 530 ЦК України, ст. ст. 12,13,81, 265, 268, 280-281354 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги Комунального підприємства «Білгород – Дністровськтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за опалення – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , на користь Комунального підприємства «Білгород – Дністровськтеплоенерго» заборгованість за надані послуги з теплопостачання у загальному розмірі 2 223,47 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Білгород – Дністровськтеплоенерго» заборгованість за надані послуги з теплопостачання у загальному розмірі 6 836, 83 грн
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Білгород – Дністровськтеплоенерго» витрати по сплаті судового збору в розмірі 1342 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 користь Комунального підприємства «Білгород – Дністровськтеплоенерго» витрати по сплаті судового збору в розмірі 1342 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його підписання.
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Позивач: Комунальне підприємство "Білгород - Дністровськтеплоенерго", код ЄДРПОУ: 32132501, адреса: 67700, Одеська область, Білгород – Дністровський район, місто Білгород-Дністровський, вулиця Перемоги, 2.
Відповідачі: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_5 .
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_6 . 
Повний текст рішення складений 25 травня 2026 року.
Суддя: