ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"06" травня 2026 р. Справа№ 910/7296/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Доманської М.Л.
суддів: Пантелієнка В.О. 
Козир Т.П. 

за участю секретаря судового засідання Сороки П.М.
та представників учасників провадження у даній справі відповідно до протоколу судового засідання від 06.05.2026,
розглянувши матеріали апеляційної скарги Головного управління ДПС у м. Києві
на ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.01.2026
у справі №910/7296/25 (суддя Мандичев Д.В.)
за заявою ОСОБА_1 
про неплатоспроможність
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.01.2026 у справі №910/7296/25 затверджено план реструктуризації боргів боржника фізичної особи ОСОБА_1 у справі № 910/7296/25 на наступних умовах:
"1. Обставини, які спричинили неплатоспроможність боржника
Боржниця наразі перебуває в скрутному матеріальному становищі через недостатність доходу. Низький рівень доходу не дозволяє Боржниці виплатити існуючі зобов`язання, що і стало причиною прийняття нею рішення законним шляхом врегулювати взаємини з кредитором і звернутися до суду про визнання Боржниці неплатоспроможною у відповідності до положень Кодексу України з процедур банкрутства. З чоловіком ОСОБА_2 Боржниця розлучилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , а повномасштабне вторгнення Російської Федерації призвело до того, що Боржниця втратила будь-який прибуток і засоби для існування, внаслідок чого змушена жити за рахунок допомоги дітей.
2. Інформація про визнані судом вимоги кредиторів із зазначенням їх розміру та черговості задоволення
Головне управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ідентифікаційний номер 44116011) - конкурсний кредитор з грошовими вимогами на суму 3029508,40 грн., з яких 6056,00 грн. - судові витрати (задовольняються позачергово), 1352767,81 грн. - основний борг (задовольняється у другу чергу), 1670684,59 грн. - неустойка (задовольняється у третю чергу).
3. Інформація про майновий стан боржника за результатами проведених заходів з виявлення та складання опису майна боржника (проведення інвентаризації)
- грошові кошти на банківських рахунках - 7217,47 грн.
4. Інформація про всі доходи боржника, у тому числі доходи, які боржник розраховує отримати протягом процедури реструктуризації боргів
Наразі Боржниця за один календарний місяць отримує дохід у розмірі 2361,00 грн., що підтверджується довідкою про доходи № 9200282938680247.
5. Розмір суми, яка щомісяця буде виділятися для погашення вимог кредиторів
- відшкодування Головному управлінню ДПС у м. Києві судового збору: передбачена сплата кредитору грошових коштів у розмірі 6056,00 грн. шляхом здійснення двох платежів по 3028,00 грн. протягом двох місяців після затвердження господарським судом плану реструктуризації;
- погашення вимог Головного управління ДПС у м. Києві другої черги: погашення вимог другої черги задоволення за даним планом реструктуризації боргів боржника фізичної особи ОСОБА_1 не передбачається;
- погашення вимог Головного управління ДПС у м. Києві третьої черги: погашення вимог третьої черги задоволення за даним планом реструктуризації боргів боржника фізичної особи ОСОБА_1 не передбачається.
6. Вимоги кредиторів до боржника, які будуть прощені (списані) у разі виконання плану реструктуризації боргів
За умовами цього плану реструктуризації боргів боржниці передбачається списання вимог у загальному розмірі 3023452,40 грн, які складаються із вимог другої черги у розмірі 1352767,81 грн і вимог третьої черги у розмірі 1670684,59 грн з огляду на таке.
Відповідно до ст. 113 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.
У частині першій ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що реструктуризація боргів боржника - судова процедура у справі про неплатоспроможність фізичної особи, що застосовується з метою відновлення платоспроможності боржника шляхом зміни способу та порядку виконання його зобов`язань згідно з планом реструктуризації боргів боржника.
Провадження у справі про неплатоспроможність на відміну від позовного провадження, призначенням якого є визначення та задоволення індивідуальних вимог кредиторів, одним із завдань має задоволення сукупності вимог кредиторів неплатоспроможного боржника. При цьому визнанню судом та включенню до реєстру вимог кредиторів у справі про банкрутство (неплатоспроможність) підлягають лише дійсні вимоги кредитора, які відповідають чинному законодавству та обґрунтовані кредитором належними і допустимими доказами на час заявлення таких вимог.
Зазначене дає підстави для висновку про те, що до боргів фізичної особи застосовується інший, передбачений нормами КУзПБ, порядок погашення заборгованості боржника перед його кредиторами (в т.ч. і перед податковими органами), ніж передбачений загальними положеннями цивільного, податкового та іншого законодавства.
Також системний аналіз ч. 1, ч. 3 ст. 125 КУзПБ свідчить про те, що Кодексом визначено перелік боргів, які не підлягають реструктуризації і повне погашення яких є імперативною умовою для затвердження господарським судом плану реструктуризації.
Водночас ч. 2 ст. 125 КУзПБ визначено наслідки відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника та початку процедури реструктуризації боргів боржника щодо податкового боргу, який виник протягом трьох років до дня постановлення ухвали про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника.
Такими наслідками, зокрема, є визнання податкового боргу безнадійним та його списання. При цьому Кодексом інших умов, окрім наявності провадження у справі про неплатоспроможність та виникнення податкового боргу протягом трьох років до дня постановлення ухвали про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника зазначеним Кодексом не передбачено.
Відповідно до п. 102.4 ст. 102 ПК України у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу, крім випадків, передбачених абзацом третім пункту 59.1 статті 59 цього Кодексу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.
За змістом п. 101.1 ст. 101 ПК України списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.
Згідно з Податковим кодексом України:
14.1.156. податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України;
14.1.152. погашення податкового боргу - зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом;
14.1.157. податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності;
14.1.175. податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом;
Вказані правові висновки містяться у постановах Верховного Суду від 13.06.2023 по справі №907/76/22 та від 07.09.2023 по справі № 910/929/21.
Як стало відомо з наданої копії постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.09.2021 по справі № 640/6133/20, державним ревізором-інспектором ГУ ДПС у м. Києві проведено документальну позапланову невиїзну перевірку діяльності фізичної особи-підприємця - ОСОБА_1, за результатами якої сформовано такі податкові повідомлення-рішення:
1. № 0100424203 від 26.12.2019, яким збільшено суму грошового зобов`язання позивача з ПДВ на 1 674 400 грн, у тому числі за основним платежем на 1 339 520 грн, за штрафними санкціями на 334 880 грн;
2. № 0100004203 від 26.12.2019, яким позивачу нараховані податкові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за основним платежем у сумі 16 300,98 грн та штрафні санкції у сумі 4 075,75 грн;
3. № 0100084203, яким позивачу нараховані податкові зобов`язання з військового збору за основним платежем у сумі 1358,41 грн та штрафні санкції у сумі 339,6 грн;
4. № 0100434203, яким до позивача застосовано штраф у сумі 4 435,5 грн за не реєстрацію з 12.10.2017 податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних із сумою ПДВ 8 871,00 грн;
5. № 0100014203, яким до позивача застосовано штраф у сумі 170 грн за не подання декларації про майновий стан та доходи за І квартал 2017 року.
Не погодившись із зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями, боржниця оскаржила їх як в адміністративному, так і судовому порядку. У результаті рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.06.2021 по справі № 640/6133/20, яке залишено в силі постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.09.2021 по справі № 640/6133/20, в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовлено.
Своєю чергою, рішенням Київського окружного адміністративного суду від 31.03.2025 по справі № 320/31025/23 адміністративний позов заявника задоволено повністю та стягнуто з фізичною особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) податковий борг у розмірі 2 371 534,77 грн (два мільйони триста сімдесят одна тисяча п`ятсот тридцять чотири гривні 77 коп.).
У цьому рішенні було встановлено, що сума заборгованості складається: 
- з податку на доходи з фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 18 536,68 грн, з яких пеня - 6 647,28 грн; 
- з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 2 350 746,13 грн, з яких пеня - 671 910,63 грн; 
- з військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, в сумі 2 251,96 грн, з яких пеня - 553,95 грн.
Вказане рішення суду не оскаржувалось та 01.05.2025 набрало законної сили.
Крім наведених обставин, слід зазначити, що податковим повідомленням рішенням № 0170431308 від 27.05.2019 нараховано штрафних санкцій у розмірі 8019,71 грн. У наданому розрахунку зазначається, що у виконання цього ППР було сплачено 289,00 грн, а тому залишок заборгованості по ньому становить 7730,71 грн.
Підтверджена відповідними судовими рішеннями та податковим повідомленням-рішенням сума податкового боргу перед заявником складає:
- з податку на доходи з фізичних осіб - 11 889,40 грн основного платежу, 170 грн штрафних санкцій та 6647,28 грн пені;
- з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) - 1 339 520,00 грн основного платежу, 347 046,21 грн штрафних санкцій та 671 910,63 грн пені;
- з військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування - 1358,41 грн основного платежу, 339,60 грн штрафних санкцій та 553,95 грн пені.
Нарахована ж контролюючим органом пеня 11.07.2025 у розмірі 644 016,92 грн також є такою, що виникла до відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 та охоплюється поняттям податкового боргу, яке наведене у п.п. 14.1.175 Податкового кодексу України.
Отже, зазначений вище борг у розмірі 3023452,40 грн охоплюється поняттям податкового боргу, що виник протягом трьох років до дня постановлення ухвали про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржниці, як це визначено ч. 2 ст. 125 Кодексу України з процедур банкрутства та підтверджується висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 13.06.2023 по справі № 907/76/22 та від 07.09.2023 по справі № 910/929/21.
У зв`язку із вище наведеним відповідні вимоги ГУ ДПС у м. Києві у розмірі 3023452,40 грн як податковий борг у розумінні Податкового кодексу України на підставі імперативної норми ч. 2 ст. 125 Кодексу України з процедур банкрутства визнається безнадійним та списується у процедурі реструктуризації боргів боржника.
7. Розмір суми, яка щомісяця залишатиметься боржнику на задоволення побутових потреб, у розмірі не менше одного прожиткового мінімуму на боржника та на кожну особу, яка перебуває на його утриманні
- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (66 років) - 2361,00 грн. щомісяця (коригується відповідно до закону про Державний бюджет України).
8. Додаткові заходи, спрямовані на погашення заборгованості. Інші положення
Боржник має право достроково погасити заборгованість перед кредитором в розмірі, що визначена цим планом реструктуризації..
Роз`яснено, що план реструктуризації боргів боржника фізичної особи ОСОБА_1 у справі № 910/7296/25 набирає чинності з 23.01.2026 і є обов`язковим для фізичної особи ОСОБА_1 та Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ); роз`яснено, що з 23.01.2026 грошові вимоги Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС (ідентифікаційний номер 44116011), включені до плану реструктуризації боргів боржника фізичної особи ОСОБА_1 , можуть бути задоволені лише у порядку і спосіб, визначені у плані реструктуризації боргів боржника; припинено повноваження керуючого реструктуризацією боргів фізичної особи ОСОБА_1 арбітражного керуючого Карасюка Олександра Володимировича".
Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою суду першої інстанції, Головне управління ДПС у м. Києві, як відокремлений підрозділ ДПС, звернулось безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить прийняти апеляційну скаргу до свого провадження; відкрити апеляційне провадження; скасувати ухвалу Господарського суду м. Києва від 23.01.2026 у справі № 910/7296/25; розглянути апеляційну скаргу за участю представника Головного управління ДПС у м. Києві.
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.02.2026 апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві передано колегії суддів у складі: головуючий суддя: Доманська М.Л.; судді: Остапенко О.М. та Отрюх Б.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.02.2026 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/7296/25 за заявою ОСОБА_1 про неплатоспроможність; відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду або залишення без руху апеляційної скарги Головного управління ДПС у м. Києві на ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.01.2026 у справі №910/7296/25.
26.03.2026 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/7296/25 у 3-х томах.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.03.2026 апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.01.2026 у справі №910/7296/25 залишено без руху; протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали скаржник має право усунути недоліки апеляційної скарги, а саме, подати до Північного апеляційного господарського докази сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі (2662,40 грн) та доказів направлення листом з описом вкладення копії апеляційної скарги з додатками ОСОБА_1 .
06.04.2026 через систему "Електронний суд" до Північного апеляційного господарського суду від Головного управління ДПС у м. Києві надійшла заява про усунення недоліків, до якої долучено платіжну інструкцію від 23.02.2026 №524 на суду 2662,40 грн, як доказ сплати судового збору.
09.04.2026 через систему "Електронний суд" до Північного апеляційного господарського суду від Головного управління ДПС у м. Києві надійшла заява про усунення недоліків, до якої долучено докази направлення листом з описом вкладення копії апеляційної скарги з додатками ОСОБА_1 .
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.04.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у м. Києві на ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.01.2026 у справі №910/7296/25; розгляд апеляційної скарги призначено на 06.05.2026; запропоновано учасникам справи у відповідності до статті 263 Господарського процесуального кодексу України надати відзиви на апеляційну скаргу із доказами надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи протягом десяти днів, з дня отримання даної ухвали, але не пізніше 22.04.2026; встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв, клопотань, пояснень в письмовій формі із доказами надсилання (надання) копій цих документів іншим учасникам справи протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали, але не пізніше 29.04.2026.
20.04.2026 через систему "Електронний суд" до Північного апеляційного господарського суду від Карасюка Олександра Володимировича надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому заявник просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги Головного управління ДПС у м. Києві від 09.02.2026 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.01.2026 по справі № 910/7296/25; ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.01.2026 по справі № 910/7296/25 залишити без змін, оскільки, податковий борг боржниці виник у період, який охоплюється поняттям «податковий борг, що виник протягом трьох років до дня постановлення ухвали про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника». Матеріали справи не містять, а скаржником не надано до суду доказів недобросовісності боржниці, а тому оскаржувана ухвала про затвердження плану, якою водночас відмовлено у закритті провадження у цій справі, є законною та обґрунтованою.
20.04.2026 через систему "Електронний суд" до Північного апеляційного господарського суду від арбітражного керуючого Карасюка Олександра Володимировича надійшла заява про проведення судового засідання у справі в режимі відеоконференції, в якій заявник просить допустити його ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) до участі у судовому засіданні у справі №910/7296/25.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.04.2026 заяву арбітражного керуючого Карасюка Олександра Володимировича про проведення судового засідання у справі в режимі відеоконференції задоволено; роз`яснено, що розгляд апеляційної скарги Головного управління ДПС у м. Києві на ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.01.2026 у справі №910/7296/25, призначений на 06.05.2026 об 11 год. 30 хв., буде проводитись в режимі відеоконференції в приміщенні Північного апеляційного господарського суду (зал судового засідання №1); арбітражний керуючий Карасюк Олександр Володимирович ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) братиме участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
22.04.2026 через систему "Електронний суд" до Північного апеляційного господарського суду від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому заявник просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги Головного управління ДПС у м. Києві від 09.02.2026 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.01.2026 по справі №910/7296/25; ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.01.2026 по справі №910/7296/25 залишити без змін, оскільки, податковий борг боржниці виник у період, який охоплюється поняттям «податковий борг, що виник протягом трьох років до дня постановлення ухвали про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника». Матеріали справи не містять, а скаржником не надано до суду доказів недобросовісності боржниці, а тому оскаржувана ухвала про затвердження плану, якою водночас відмовлено у закритті провадження у цій справі, є законною та обґрунтованою.
У зв`язку з перебуванням суддів Остапенка О.М. та Отрюха Б.В. 06.05.2026 у відпустці, згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 04.05.2026, сформовано новий склад колегії суддів для здійснення розгляду апеляційної скарги у справі №910/7296/25 у наступному складі: головуючий суддя - Доманська М.Л., судді: Пантелієнко В.О., Козир Т.П.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.05.2026 прийнято апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.01.2026 у справі №910/7296/25 до свого провадження у новому складі суду.
У судове засідання 06.05.2026 з`явився представник скаржника та в режимі відеоконференції арбітражний керуючий Карасюк Олександр Володимирович. ОСОБА_1 не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлена у встановленому законом порядку.
Колегія суддів вирішила здійснювати розгляд апеляційної скарги за відсутності представників учасників справи, які не з`явились у судове засідання, з огляду на наступне.
За положеннями статті 129 Конституції України та статті 2 ГПК України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) зобов`язує сторін добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.
Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 202 ГПК України).
Наведена правова позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.03.2024 у справі № 916/1577/19, від 09.04.2024 у справі № 873/225/23.
Представник скаржника просив суд апеляційної інстанції задовольнити апеляційну скаргу, скасувати ухвалу Господарського суду м. Києва від 23.01.2026 у справі № 910/7296/25.
Арбітражний керуючий Карасюк Олександр Володимирович просив суд апеляційної інстанції відмовити у задоволенні апеляційної скарги, оскаржуване судове рішення залишити без змін.
Згідно із ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Апеляційна скарга мотивована порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Апелянт зазначає, що податкові повідомлення-рішення, що стали підставою виникнення податкового боргу набули статусу узгодженості 20.09.2021 (дата набрання законної сили Постанови Шостого апеляційного адміністративного суду). Відтак, податковий борг, що обліковується за ОСОБА_1 не підпадає під ч.2 ст.125 КУзПБ, адже виник 20.09.2021 (до дати відкриття провадження у справі про неплатоспроможність пройшло більше 3-ох років), а тому застосування вищезазначеної норми у справі № 910/7296/25 є неможливим. Скаржник зазначає, що сума податкового боргу нарахована виключно через вину ОСОБА_1 та недотримання Конституційного обов`язку в частині сплати податків, зборів та платежів, що в свою чергу підтверджує недобросовісне виконання податкових зобов`язань ОСОБА_1 . Разом з цим, борги платника податків підлягають реструктуризації тільки, якщо такий платник є чесним і сумлінним боржником, а неправомірний умисел ОСОБА_1 довів останню до скрутного становища. Апелянт також стверджує, що план реструктуризації боргів суттєво утискає інтереси кредитора - Головного управління ДПС у м. Києві, списання суми податкового боргу суттєво та у великій мірі вплине саме на державний бюджет, наповнення якого є обов`язком кожного громадянина.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази у справі, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві слід залишити без задоволення. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.01.2026 у справі №910/7296/25 - залишити без змін, з огляду на наступне. 
Згідно із частиною першою статті 3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство), а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Частиною шостою статті 12 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом про банкрутство (Кодекс України з процедур банкрутства від 18.10.2018 №2597-VIII введено в дію 21.10.2019, далі - КУзПБ).
Відповідно до частини першої статті 2 КУзПБ провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК України, іншими законами України.
Стаття 6 КУзПБ визначає перелік судових процедур, які застосовуються щодо боржника. Згідно з частиною другою названої статті до боржника - фізичної особи застосовуються такі судові процедури: реструктуризація боргів боржника; погашення боргів боржника. Процедура погашення боргів боржника вводиться у справі про неплатоспроможність разом з визнанням боржника банкрутом.
Реструктуризація боргів боржника - це судова процедура у справі про неплатоспроможність фізичної особи, що застосовується з метою відновлення платоспроможності боржника шляхом зміни способу та порядку виконання його зобов`язань згідно з планом реструктуризації боргів боржника.
Погашення боргів боржника - судова процедура у справі про неплатоспроможність фізичної особи, що застосовується з метою задоволення вимог кредиторів за рахунок реалізації майна банкрута, визнаного банкрутом у порядку, встановленому цим Кодексом (стаття 1 КУзПБ).
За змістом статті 116 КУзПБ лише боржник наділений правом ініціювати справу про його неплатоспроможність.
За змістом приписів Книги четвертої КУзПБ законодавцем презюмується, що фізична особа - боржник, ініціюючи стосовно себе справу про неплатоспроможність, прагне досягнути компромісу з кредиторами щодо зміни способу та порядку виконання його зобов`язань, а у разі недосягнення згоди стосовно плану реструктуризації боргів, такий боржник припускає визнання його банкрутом і задоволення кредиторських вимог за рахунок коштів від продажу його майна.
Регулювання реструктуризації боргів боржника - фізичної особи наведено в розділі ІІІ "Реструктуризація боргів боржника" книги четвертої "Відновлення платоспроможності фізичної особи" КУзПБ.
Реструктуризація боргів боржника - судова процедура у справі про неплатоспроможність фізичної особи, що застосовується з метою відновлення платоспроможності боржника шляхом зміни способу та порядку виконання його зобов`язань згідно з планом реструктуризації боргів боржника (стаття 1 КУзПБ).
В силу пункту 11 частини третьої статті 116 КУзПБ до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, серед іншого, додається декларація про майновий стан боржника за формою, затвердженою державним органом з питань банкрутства.
Відповідно до частини п`ятої статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства декларація про майновий стан подається боржником за три роки (за кожен рік окремо), що передували року подання до суду заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність. Боржник також подає декларацію про майновий стан за рік, в якому подається заява про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, станом на перше число місяця, що передує місяцю подання заяви до суду.
Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 22.09.2021 у справі №910/6639/20 вказав, що інститут надання фізичною особою декларації про майновий стан боржника за останні три роки разом із заявою про визнання її неплатоспроможною обумовлений, передусім, необхідністю визначення обсягів майнових активів боржника з метою ефективного здійснення процедури погашення боргів такої особи, зокрема, шляхом їх реструктуризації та подальшого задоволення грошових вимог кредиторів. Саме тому реалізація обов`язку фізичної особи, яка звернулася до компетентного суду за визнанням факту її неплатоспроможності, у тому числі, надавати достовірну інформацію про все наявне майно, зумовлена не тільки формальними вимогами законодавця, а й сутнісним змістом процедур у справах про неплатоспроможність фізичної особи. Отже, надання декларації про майновий стан є процесуальним обов`язком боржника у провадженнях про неплатоспроможність фізичної особи.
Таким чином, декларація про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність є документом, що заповнюється та подається боржником для мети розкриття перед судом та кредиторами свого реального майнового стану та дослідження питання можливості реструктуризації боргів. Декларація про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність повинна відповідати принципам повноти та достовірності. Порушення цих принципів може свідчити про недобросовісність або необачність боржника. При цьому, встановлюючи обов`язковість надання суду декларації про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність, законодавець передбачив можливість подання виправленої декларації (зокрема, постанови Верховного Суду від 22.12.2022 у справі № 916/1482/21, від 03.08.2023 у справі № 926/2987-б/20).
Суд також звертається до позиції, висловленої у постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 22.09.2021 у справі № 910/6639/20 щодо того, що нормами Кодексу України з процедур банкрутства не передбачено перевірку керуючим реструктуризацією виправлених декларацій, а зазначена в них інформація підлягає оцінці судом та використанню при подальшому розгляді справи.
Стаття 124 КУзПБ встановлює загальні вимоги до плану реструктуризації боргів боржника, серед яких є вимоги до умов, що мають бути зазначені у цьому плані (частина друга), а частиною четвертою цієї статті КУзПБ також визначені загальні вимоги до виконання плану реструктуризації боргів боржника - пропорційно за рахунок коштів, отриманих від виконання плану реструктуризації боргів, у черговості, визначеній цим Кодексом. У разі реалізації в процедурі реструктуризації боргів майна боржника, яке є предметом забезпечення, план реструктуризації боргів має передбачати позачергове задоволення вимог кредитора за зобов`язаннями, які таке майно забезпечує. Кошти, що залишилися після реалізації майна боржника, яке є предметом забезпечення, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів згідно із затвердженим господарським судом планом реструктуризації боргів у черговості, визначеній цим Кодексом (частина четверта статті 124 КУзПБ).
Отже, ця судова процедура є першим, обов`язковим та пріоритетним етапом справи про неплатоспроможність фізичної особи, у якій боржник може реалізувати право на зміну способу та порядку сплати боргів з урахуванням його об`єктивних можливостей і прагнення до розрахунку з кредиторами, маючи гарантії залишення частини доходу на задоволення побутових потреб та може отримати прощення (списання) кредиторських вимог чи їх частини.
Саме на цьому акцентував увагу Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 22.09.2021 у справі № 910/6639/20, вказавши, що з огляду на мету та цілі КУзПБ інститут неплатоспроможності фізичних осіб призначений для зняття з боржника - фізичної особи тягаря боргів, які мають значний розмір та не можуть бути погашені за рахунок поточних доходів і належного цій особі майна. Правове регулювання відносин, що виникають між боржником та іншими учасниками справи про неплатоспроможність, має на меті поетапно створити для боржника - фізичної особи найбільш сприятливі умови для погашення боргів шляхом їх реструктуризації, а при нерезультативності таких заходів - забезпечити ефективний механізм продажу активів боржника.
За такого підходу у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи скористатися правом на реабілітацію, зокрема, у спосіб, що певною мірою утискає інтереси кредиторів, заслуговує лише чесний і сумлінний боржник, інше б суперечило принципу добросовісності, який ґрунтується на приписах статей 3 та 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), відповідно до яких дії учасників правовідносин мають бути добросовісними (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України), тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, а також завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (частини друга, третя статті 13 ЦК України).
Тому до боржника - фізичної особи КУзПБ установлює спеціальні вимоги щодо його добросовісності, як запоруку досягнення компромісу між сторонами стосовно погашення боргів, що має ґрунтуватися на поступках кредиторів та сумлінній співпраці боржника з керуючим реструктуризацією і кредиторами, а також на його відкритій взаємодії з судом, яка полягає у добросовісному користуванні процесуальними правами та сумлінному виконанні процесуальних обов`язків.
Зокрема, задля отримання бажаного результату - відновлення платоспроможності у судовій процедурі реструктуризації боргів КУзПБ покладає на боржника обов`язки: повідомити про обставини, що стали підставою для звернення до суду (пункт 3 частини другої статті 116 КУзПБ), отже обґрунтувати природу і причини неплатоспроможності, надати інформацію щодо витрачання коштів, отриманих від кредитора (кредитодавця, позикодавця), та/або щодо руху основних активів з часу виникнення зобов`язань перед кредиторами тощо; надати повну і достовірну інформацію про власний майновий стан та членів його сім`ї, щодо розміру та джерел доходів (пункти 4 -11 частини третьої статті 116 КУзПБ), тому у разі необхідності і додаткові пояснення чи документи на підтвердження належного виконання цих вимог; подати проєкт плану реструктуризації боргів та співпрацювати з керуючим реструктуризацією і зборами кредиторів при погодженні його змісту (частина четверта статті 116, частина сьома статті 126 КУзПБ); повністю погасити окремі види заборгованості до затвердження судом плану реструктуризації боргів боржника (стаття 125 КУЗПБ); погашати вимоги кредиторів згідно з умовами плану реструктуризації боргів у разі його затвердження (частина перша статі 128 КУзПБ).
Також, КУзПБ містить низку процесуальних запобіжників задля уникнення недобросовісного використання боржником судових процедур неплатоспроможності, зокрема передбачає:
- відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність у разі, якщо боржника притягнуто до адміністративної або кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю чи визнано банкрутом протягом попередніх п`яти років (пункти 3, 4 частини четвертої статті 119 КУзПБ), а також заборону відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи-боржника протягом року з дня закриття такого провадження стосовно того ж боржника з підстав, передбачених частиною сьомою статті 123 КУзПБ;
- закриття провадження у справі про неплатоспроможність у випадку ненадання боржником повної і достовірної інформації про власне майно, доходи і витрати та членів його сім`ї; приховування боржником власних активів через їх передачу членам сім`ї; якщо боржника притягнуто до адміністративної чи кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю (пункти 1-3 частини сьомої статті 123 КУзПБ);
- відмову у затвердженні плану реструктуризації боргів боржника у справі про неплатоспроможність, якщо порушено порядок розроблення та погодження цього плану; умови реструктуризації боргів суперечать законодавству; боржник не погасив борги, що підлягають обов`язковій сплаті згідно з частиною третьою статті 125 КУзПБ або боржник вчиняє дії, спрямовані на перешкоджання проведенню стосовно нього процедур, передбачених цим Кодексом (пункти 1, 2, 5, 6 частини восьмої статті 126 КУзПБ);
- дискрецію господарського суду у вирішенні питання щодо можливості подальшого руху справи про неплатоспроможність, якщо протягом трьох місяців з дня введення процедури реструктуризації боргів боржника мета цієї процедури не досягнута (частина одинадцята статті 126 КУзПБ).
Системне тлумачення цих приписів свідчить, що за їх змістом законодавець закріпив у спеціальних нормах КУзПБ принцип добросовісної поведінки боржника - фізичної особи, за яким право на звільнення від боргів та відновлення платоспроможності у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи набуває лише добросовісний боржник, який не за своїм неправомірним умислом потрапив у стан неплатоспроможності, сумлінно виконує обов`язки боржника та не приховує обставин, що можуть вплинути на розгляд справи чи задоволення кредиторських вимог, при цьому, демонструє дієве прагнення до компромісу з кредиторами щодо умов реструктуризації боргів та в межах об`єктивних можливостей вживає заходів до задоволення їх вимог.
Така позиція висловлена Верховним Судом у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 26.05.2022 у справі № 903/806/20.
Верховний Суд у вказаній постанові, також, наголошує на ключовій ролі арбітражного керуючого на цьому етапі справи про неплатоспроможність фізичної особи, адже, саме йому належить подати суду на затвердження план реструктуризації боргів боржника, тому керуючий реструктуризацією зобов`язаний забезпечити розроблення такого плану відповідно до вимог статті 124 КУзПБ та з урахуванням економічно обґрунтованих пропозицій сторін, а також у встановлені строки подати його на схвалення зборам кредиторів та для затвердження - суду.
Верховний Суд у своїх постановах, неодноразово висловлювався щодо ролі арбітражного керуючого у справі про неплатоспроможність фізичної особи.
Керуючий реструктуризацією зобов`язаний у найкоротший строк перевірити майновий стан боржника, серед іншого, виконати вказівки суду чи зборів кредиторів щодо додаткової перевірки конкретних фактів приховування боржником майна чи відомостей його декларації, а також забезпечити збирання та аналіз інформації, витребуваної судом відповідно до пунктів 9 - 11 частини п`ятої статті 119 КУзПБ при відкритті провадження у справі.
Водночас, розгляд проекту плану реструктуризації боргів боржника та прийняття рішення про схвалення плану реструктуризації боргів боржника або про звернення з клопотанням до господарського суду про перехід до процедури погашення боргів боржника або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність віднесено до основних завдань зборів кредиторів у процедурі реструктуризації боргів боржника. Проведення зборів кредиторів та голосування на них здійснюються в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб (частини 2, 3 статті 123 КУзПБ).
Відповідно до статті 124 КУзПБ у плані реструктуризації боргів боржника зазначаються: 1) обставини, які спричинили неплатоспроможність боржника; 2) інформація про визнані судом вимоги кредиторів із зазначенням їх розміру та черговості задоволення; 3) інформація про майновий стан боржника за результатами проведених заходів з виявлення та складання опису майна боржника (проведення інвентаризації); 4) інформація про всі доходи боржника, у тому числі доходи, які боржник розраховує отримати протягом процедури реструктуризації боргів; 5) розмір суми, яка щомісяця буде виділятися для погашення вимог кредиторів; 6) вимоги кредиторів до боржника, які будуть прощені (списані) у разі виконання плану реструктуризації боргів; 7) розмір суми, яка щомісяця залишатиметься боржнику на задоволення побутових потреб, у розмірі не менше одного прожиткового мінімуму на боржника та на кожну особу, яка перебуває на його утриманні; 8) розмір суми, яка щомісяця виділятиметься для погашення наявних у боржника обов`язкових періодичних зобов`язань (виплата аліментів тощо).
План реструктуризації боргів боржника може містити положення про: 1) реалізацію в процедурі реструктуризації боргів частини майна боржника, у тому числі того, що є предметом забезпечення, черговість, строки реалізації такого майна та кошти, які планується отримати від його реалізації; 2) зміну способу та порядку виконання зобов`язань, у тому числі розміру та строків погашення боргів; 3) відстрочення чи розстрочення або прощення (списання) боргів чи їх частини; 4) виконання зобов`язань боржника третіми особами, зокрема шляхом укладення договору поруки, гарантії та інших правочинів згідно з цивільним законодавством; 5) інші заходи, спрямовані на покращення майнового стану боржника та задоволення вимог кредиторів (перекваліфікація, працевлаштування тощо).
Строк виконання плану реструктуризації боргів боржника у справі про неплатоспроможність не може перевищувати п`ять років.
Порядок затвердження плану реструктуризації боргів боржника закріплений у статті 126 КУзПБ, яка передбачає подання керуючим реструктуризацією відповідної заяви протягом трьох днів з дня схвалення зборами кредиторів погодженого з боржником плану реструктуризації боргів, розгляд такої заяви господарським судом протягом 10 днів з для її отримання із заслуховуванням кожного присутнього на засіданні кредитора, який має заперечення щодо плану реструктуризації боргів.
Господарський суд зобов`язаний затвердити план реструктуризації боргів боржника, якщо такий план схвалений кредиторами та боржником (частина 10 статті 126 КУзПБ).
Водночас, суд повинен проаналізувати зміст плану реструктуризації на відповідність положенням статті 124 КУзПБ через призму його обґрунтованості та узгодженості з самою природою реструктуризації, дослідити причини незгоди кредитора з таким планом та його умовами.
За змістом частини першої статті 130 КУзПБ господарський суд ухвалює постанову про визнання боржника банкрутом і введення процедури погашення боргів боржника у двох випадках, якщо: - протягом 120 днів з дня відкриття провадження у справі про неплатоспроможність зборами кредиторів не прийнято рішення про схвалення плану реструктуризації боргів боржника; - зборами кредиторів прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів боржника.
Ця норма хоча і регламентує початок судової процедури погашення боргів боржника, проте, не визначає всіх випадків її введення та усієї сукупності підстав, що належить з`ясувати суду для переходу до наступної судової процедури у справі.
Зокрема, у постанові судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 26.05.2022 у справі № 903/806/20 було відзначено, що до встановленого строку визнання боржника банкрутом за частиною першою статті 130 КУзПБ господарський суд у судовому засіданні, призначеному згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 122 цього Кодексу, зобов`язаний з`ясувати причини неподання на затвердження плану реструктуризації боргів і позиції сторін та за результатами ухвалити рішення про визнання боржника банкрутом і введення процедури погашення боргів боржника, або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність в порядку частини одинадцятої статті 126 КУзПБ.
Відповідно до частини одинадцятої статті 126 КУзПБ якщо протягом трьох місяців з дня постановлення ухвали про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність і введення процедури реструктуризації боргів боржника до господарського суду не поданий погоджений боржником і схвалений кредиторами план реструктуризації боргів боржника, господарський суд має право прийняти рішення про визнання боржника банкрутом і відкриття процедури погашення боргів боржника відповідно до цього Кодексу або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність.
У постанові Верховного Суду від 25.08.2021 у справі № 925/473/20 викладена правова позиція, що також підтримана у постанові судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 22.09.2021 у справі № 910/6639/20, за змістом якої суд може прийняти рішення про перехід до процедури погашення боргів боржника, лише за умови добросовісного виконання боржником своїх обов`язків та якщо протягом 120 днів з дня відкриття провадження у справі про неплатоспроможність зборами кредиторів не прийнято рішення про схвалення плану реструктуризації боргів боржника (частина перша статті 130 КУзПБ).
Адже, у справах про неплатоспроможність фізичних осіб існує ризик ігнорування боржниками мети і завдань процедури реструктуризації боргів, що може полягати у не розробленні та не поданні на розгляд кредиторам проекту плану реструктуризації, надання фіктивного (зазначення вигаданих розмірів сум погашення чи інших відомостей) та невиконуваного плану реструктуризації, який не відповідатиме вимогам статті 124 КУзПБ, пасивній участі боржника в цій процедурі, тощо.
Така поведінка може пояснюватись прагненням боржників спонукати кредиторів до відхилення такого плану (не прийняття рішення щодо його схвалення зборами кредиторів), що зі спливом 120 днів з дня відкриття провадження у справі (частина перша статті 130 КУзПБ) створює формальні підстави для переходу в процедуру погашення боргів.
Верховний Суд зауважив у наведеній вище постанові, що вказане безперечно не повинно залишатись поза судовим контролем, оскільки господарський суд та сторони (учасники) справи не позбавлені можливості надавати оцінку поведінці боржника: чи є вона відкритою, зрозумілою, своєчасною та добросовісною чи, навпаки, недобросовісною, такою, що містить ознаки ухилення від виконання зобов`язань, маючи на меті фактичне списання заборгованості перед кредиторами, що може свідчити про зловживання правом на доступ до суду зі зверненням із заявою про неплатоспроможність.
Отже, у випадку неподання до господарського суду протягом трьох місяців погодженого боржником і схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів боржника, суд, через призму судового контролю, повинен за своїм внутрішнім переконанням оцінити за наявними у матеріалах справи доказами причини неподання погодженого боржником і схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів, які можуть полягати за одних обставин у діях/бездіяльності кредиторів, за інших обставин - у діях/бездіяльності боржника, при цьому, враховуючи добросовісність поведінки учасників провадження у справі про неплатоспроможність.
У розвиток цієї правової позиції Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 26.05.2022 у справі № 903/806/20 наголосив, що добросовісність боржника - фізичної особи є визначальним критерієм для оцінки обставин і підстав, якими КУзПБ зумовлює вирішення судом питання щодо подальшого руху справи, зокрема, закриття провадження про неплатоспроможність фізичної особи у випадках, передбачених статтями 123, 126, 128 КУзПБ. Тому, обставини, що свідчать про недобросовісну поведінку боржника у сукупності з іншими обставинами справи підлягають врахуванню господарським судом як підстави для ухвалення рішення про закриття провадження у справі, замість переходу до процедури погашення боргів боржника.
Такими обставинами можуть бути, серед іншого, ненадання боржником обґрунтованих пояснень стосовно обставин неплатоспроможності (руху активів, витрачання отриманих від кредиторів коштів тощо); зазначення у декларації працездатного боржника відомостей про доходи, що значно менші за відповідний середній показник у регіоні та за відповідною спеціальністю; посилання у декларації про майновий стан на ненадання інформації членом сім`ї боржника за умови, що така інформація є необхідною для з`ясування суттєвих для справи обставин, або у інший спосіб ухилення боржника від конструктивної співпраці з кредиторами, керуючим реструктуризацією чи від відкритої взаємодії з судом, економічна необґрунтованість та/або очевидна невиконуваність плану реструктуризації, яка може призвести до явного порушення прав кредиторів щодо отримання боргу в розумні строки.
Водночас, слід враховувати, що сам по собі факт недосягнення мети судової процедури реструктуризації боргів не є обов`язковою підставою для припинення реабілітації боржника у справі про відновлення платоспроможності фізичної особи, адже, за змістом частини одинадцятої статті 126 КУзПБ у такому випадку закриття провадження у справі про неплатоспроможність є лише одним з варіантів вирішення господарським судом питання щодо подальшого руху такої справи, поряд з визнанням боржника банкрутом та переходом до процедури погашення його боргів.
Така правова позиція висловлена Верховим Судом у постанові від 26.05.2022 у справі № 903/806/20.
ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) звернулася до суду із заявою про відкриття провадження у справі про свою неплатоспроможність в порядку Книги п`ятої Кодексу України з процедур банкрутства.
Ухвалою Господарського суду м. Києва від 11.07.2025 відкрито провадження у справі у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ). Введено процедуру реструктуризації боргів боржника. Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Здійснено оприлюднення на офіційному веб-порталі судової влади України повідомлення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) за номером 76607 від 14.07.2025р. Призначено керуючим реструктуризацією боргів фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) арбітражного керуючого Карасюка Олександра Володимировича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого від 01.02.2018 № 1846). Визначено дату проведення попереднього судового засідання на 17.09.2025 р.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.10.2025 визнано кредитором у справі № 910/7296/25 по відношенню до фізичної особи ОСОБА_1 Головне управління ДПС у м. Києві, як відокремлений підрозділ ДПС з грошовими вимогами на суму 3 029 508,40 грн, з яких: 6 056,00 грн. - витрати, які відшкодовуються до задоволення вимог кредиторів, 1 352 767,81 грн. - вимоги другої черги, 1 670 684,59 грн. - вимоги третьої черги. Встановлено дату проведення зборів кредиторів: 31.10.2025. Визначено дату проведення судового засідання, на якому буде розглянуто погоджений кредиторами план реструктуризації боргів або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі на 03.12.2025.
31.10.2025 відбулися збори кредиторів, що підтверджується протоколом зборів кредиторів від 31.10.2025, на яких, серед інших, прийнято такі рішення:
- схвалити звіт арбітражного керуючого про результати перевірки декларацій про майновий стан боржниці ОСОБА_1 ;
- схвалити звіт керуючого реструктуризацією боргів фізичної особи ОСОБА_1 - арбітражного керуючого Карасюка Олександра Володимировича, про результати проведеної інвентаризації майна боржника - фізичної особи ОСОБА_1 та визначення його вартості;
- відкласти вирішення питання про схвалення запропонованого зборам кредиторів фізичної особи ОСОБА_1 проект плану реструктуризації боргів фізичної особи ОСОБА_1 від 31.10.2025;
- призначити нові збори кредиторів з метою вирішення питання про схвалення/не схвалення запропонованого проекту плану реструктуризації боргів фізичної особи ОСОБА_1 від 31.10.2025.
14.11.2025 відбулись збори кредиторів, що підтверджується протоколом зборів кредиторів від 14.11.2025, на яких, серед інших, прийнято таке рішення:
- не затверджувати запропонований зборам кредиторів фізичної особи ОСОБА_1 проект плану реструктуризації боргів фізичної особи ОСОБА_1 від 31.10.2025;
- звернутися до господарського суду з клопотанням про закриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 .
Рішення єдиного кредитора, грошові вимоги до боржника якого визнані господарським судом у даній справі, Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС про відмову в затвердження погодженого ОСОБА_1 плану реструктуризації боргів боржника в редакції від 31.10.2025 обгрунтовано тим, що податковий борг ОСОБА_1 не охоплюється положеннями частини 2 статті 125 Кодексу України з процедур банкрутства, оскільки виник 20.09.2021 (до дати відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 (ухвала Господарського суду міста Києва від 11.07.2025) пройшло більше трьох років), а тому, на переконання кредитора, застосування вказаної норми Кодексу України з процедур банкрутства в даній справі не є можливим.
В обгрунтування рішення податкового органу про звернення до господарського суду з клопотанням про закриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 Головним управлінням ДПС у м. Києві, як відокремленим підрозділом ДПС зазначено, що податковий борг ОСОБА_1 виник виключно у зв`язку з винними діями боржника в частині недотримання податкового законодавства. Вказані обставини, на думку кредитора, свідчать про недобросовісність боржника в цілому. Також, визнання безнадійним та списання податкового боргу ОСОБА_1 у загальному розмірі 3 023 452,40 грн., що передбачено погодженим боржником планом реструктуризації боргів ОСОБА_1 в редакції від 31.10.2025, означатиме списання більше 99 % визнаних господарським судом кредиторських вимог Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС, що у свою чергу порушить права та законні інтереси держави в особі податкового органу.
Щодо наявності підстав для закриття провадження у справі, суд першої інстанції вірно зазначив наступне.
Частиною 7 статті 123 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що суд приймає рішення про закриття провадження у справі за клопотанням зборів кредиторів, сторони у справі або з власної ініціативи, якщо: 1) боржником у декларації про майновий стан зазначена неповна та/або недостовірна інформація про майно, доходи та витрати боржника та членів його сім`ї, якщо боржник упродовж семи днів після отримання звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки такої декларації не надав суду виправлену декларацію про майновий стан з повною та достовірною інформацією щодо майна, доходів та витрат боржника та членів його сім`ї; 2) майно членів сім`ї боржника було придбано за кошти боржника та/або зареєстровано на іншого члена сім`ї з метою ухилення боржника від погашення боргу перед кредиторами; 3) судовим рішенням, що набрало законної сили та не було скасоване, боржник був притягнутий до адміністративної або кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю. Господарський суд протягом одного року з дня закриття провадження у справі про неплатоспроможність з підстав, визначених цією частиною, не може відкрити провадження у новій справі про неплатоспроможність щодо того самого боржника.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, виявлені керуючим реструктуризацією арбітражним керуючим Карасюком О.В. недоліки декларацій про майновий стан ОСОБА_1 були усунені боржником шляхом подання до суду виправлених декларацій. Так, звіт керуючого реструктуризацією про результати перевірки декларацій ОСОБА_1 про майновий стан боржника був направлений на адресу боржника 02.09.2025 та надійшов до суду 03.09.2025. Вказаний звіт був отриманий ОСОБА_1 11.09.2025, що підтверджується відомостями з он-лайн сервісу "Трекінг відправлень" АТ "Укрпошта" (поштове відправлення 0100100549187). Клопотання боржника про долучення до матеріалів справи виправлених декларацій про майновий стан ОСОБА_1 надійшло до суду 15.09.2025, тобто, відповідні недоліки були усунені боржником у строк, визначений п. 1 ч. 7 ст. 123 Кодексу України з процедур банкрутства. При цьому судом враховано, що всі недоліки декларацій ОСОБА_1 про майновий стан боржника стосувалися майна та корпоративних прав членів сім`ї боржника (повнолітніх дітей). Будь-яких невідповідностей дійсному майновому стану боржника, відображеному у поданих ОСОБА_1 деклараціях про майновий стан, долучених до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, керуючим реструктуризацією виявлено не було.
Крім того, як вбачається з декларацій ОСОБА_1 про майновий стан за 2022 - 2025, єдиним доходом боржника у вказаний період були пенсійні виплати у наступних розмірах, а саме: за 2022 - 16 096 грн., за 2023 - 25 116 грн., за 2024 - 27 796 грн, за 2025 (станом на 01.06.2025) - 9 444 грн. Будь-яких інших доходів за вказаний період ОСОБА_1 отримано не було, що підтверджується у тому числі відомостями контролюючих органів, наданих на запити керуючого реструктуризацією, що були направлені з метою проведення перевірки декларацій ОСОБА_1 про майновий стан боржника.
Суд першої інстанції вірно врахував, що визнання податкового боргу боржника безнадійним та його списання прямо передбачено нормою ч. 2 ст. 125 Кодексу України з процедур банкрутства.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що матеріалами справи не підтверджено наявності обставин недобросовісної поведінки боржника.
Враховуючи викладене, вірно встановлені судом першої обставини спростували доводи Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС, покладені в обгрунтування прийнятого зборами кредиторів про звернення до господарського суду з клопотанням про закриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 , оскільки, кредитором не доведено та матеріали справи не містять доказів недобросовісності поведінки ОСОБА_1 ; втрата джерела доходу та об`єктивна неможливість ОСОБА_1 погасити податковий борг перед Головним управлінням ДПС у м. Києві, як відокремленим підрозділом ДПС з моменту його утворення 20.09.2021 протягом 2022, 2023, 2024 та 2025 років за рахунок власних доходів без застосування передбачених Кодексом України з процедур банкрутства процедур підтверджується офіційними відомостями про доходи боржника за вказаний період; визнання безнадійним та списання податкового боргу боржника прямо передбачено ч. 2 ст. 125 Кодексу України з процедур банкрутства (у разі встановлення господарським судом відповідних підстав та передумов для такого списання) та не може вважатися порушенням боржником прав та законних інтересів податкового органу як конкурсного кредитора у справі про неплатоспроможність.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про відсутність правових підстав для закриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 згідно з прийнятим зборами кредиторів ОСОБА_1 рішенням (Протокол від 14.11.2025).
Згідно з ч. 11 ст. 126 Кодексу України з процедур банкрутства якщо протягом трьох місяців з дня постановлення ухвали про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність і введення процедури реструктуризації боргів боржника до господарського суду не поданий погоджений боржником і схвалений кредиторами план реструктуризації боргів боржника, господарський суд має право прийняти рішення про визнання боржника банкрутом і відкриття процедури погашення боргів боржника відповідно до цього Кодексу або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність.
Провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 було відкрито ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.07.2025, тобто, з дня постановлення ухвали про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність і введення процедури реструктуризації боргів ОСОБА_1 минуло більше трьох місяців, при цьому, матеріали справи містять погоджений боржником, однак не схвалений зборами кредиторів план реструктуризації боргів ОСОБА_1 у редакції від 31.10.2025.
З огляду на те, що закриття провадження у справі про неплатоспроможність не є очікуваним для боржника варіантом завершення провадження у справі, приймаючи рішення про закриття провадження у справі або переходу до процедури погашення боргів після спливу трьохмісячного строку, визначеного ч. 11 ст. 126 Кодексу України з процедур банкрутства, суд має встановити причини неподання такого плану (підстави несхвалення кредиторами погодженого боржником плану, поведінка учасників провадження у справі у процедурі реструктуризації боргів, тощо).
Так, 14.11.2025 за результатом проведення зборів кредиторів ОСОБА_1 , оформленого відповідним Протоколом, було відмовлено у схваленні плану реструктуризації боргів боржника у справі № 910/7296/25 у редакції від 31.10.2025, умовами якого визначено наступне:
"1. Обставини, які спричинили неплатоспроможність боржника
Боржниця наразі перебуває в скрутному матеріальному становищі через недостатність доходу. Низький рівень доходу не дозволяє Боржниці виплатити існуючі зобов`язання, що і стало причиною прийняття нею рішення законним шляхом врегулювати взаємини з кредитором і звернутися до суду про визнання Боржниці неплатоспроможною у відповідності до положень Кодексу України з процедур банкрутства. З чоловіком ОСОБА_2 Боржниця розлучилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , а повномасштабне вторгнення Російської Федерації призвело до того, що Боржниця втратила будь-який прибуток і засоби для існування, внаслідок чого змушена жити за рахунок допомоги дітей.
2. Інформація про визнані судом вимоги кредиторів із зазначенням їх розміру та черговості задоволення
Головне управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ідентифікаційний номер 44116011) - конкурсний кредитор з грошовими вимогами на суму 3 029 508,40 грн., з яких 6 056,00 грн. - судові витрати (задовольняється позачергово), 1 352 767,81 грн. - основний борг (задовольняється у другу чергу), 1 670 684,59 грн. - неустойка (задовольняється у третю чергу).
3. Інформація про майновий стан боржника за результатами проведених заходів з виявлення та складання опису майна боржника (проведення інвентаризації)
- грошові кошти на банківських рахунках - 7 217,47 грн.
4. Інформація про всі доходи боржника, у тому числі доходи, які боржник розраховує отримати протягом процедури реструктуризації боргів
Наразі Боржниця за один календарний місяць отримує дохід у розмірі 2 361,00 грн., що підтверджується довідкою про доходи № 9200282938680247.
5. Розмір суми, яка щомісяця буде виділятися для погашення вимог кредиторів
- відшкодування Головному управлінню ДПС у м. Києві судового збору: передбачена сплата кредитору грошових коштів у розмірі 6 056,00 грн. шляхом здійснення двох платежів по 3 028,00 грн. протягом двох місяців після затвердження господарським судом плану реструктуризації;
- погашення вимог Головного управління ДПС у м. Києві другої черги: погашення вимог другої черги задоволення за даним планом реструктуризації боргів боржника фізичної особи ОСОБА_1 не передбачається;
- погашення вимог Головного управління ДПС у м. Києві третьої черги: погашення вимог третьої черги задоволення за даним планом реструктуризації боргів боржника фізичної особи ОСОБА_1 не передбачається.
6. Вимоги кредиторів до боржника, які будуть прощені (списані) у разі виконання плану реструктуризації боргів
За умовами цього плану реструктуризації боргів боржниці передбачається списання вимог у загальному розмірі 3 023 452,40 грн, які складаються із вимог другої черги у розмірі 1 352 767,81 грн і вимог третьої черги у розмірі 1 670 684,59 грн з огляду на таке.
Відповідно до ст. 113 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.
У частині першій ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що реструктуризація боргів боржника - судова процедура у справі про неплатоспроможність фізичної особи, що застосовується з метою відновлення платоспроможності боржника шляхом зміни способу та порядку виконання його зобов`язань згідно з планом реструктуризації боргів боржника.
У постанові Верховного Суду від 03.12.2025 у справі № 921/525/24, суд касаційної інстанції звернув увагу, що: «провадження у справі про неплатоспроможність на відміну від позовного провадження, призначенням якого є визначення та задоволення індивідуальних вимог кредиторів, одним із завдань має задоволення сукупності вимог кредиторів неплатоспроможного боржника. 
При цьому визнанню судом та включенню до реєстру вимог кредиторів у справі про банкрутство (неплатоспроможність) підлягають лише дійсні вимоги кредитора, які відповідають чинному законодавству та обґрунтовані кредитором належними і допустимими доказами на час заявлення таких вимог.
Зазначене дає підстави для висновку про те, що до боргів фізичної особи застосовується інший, передбачений нормами КУзПБ, порядок погашення заборгованості боржника перед його кредиторами (в т.ч. і перед податковими органами), ніж передбачений загальними положеннями цивільного, податкового та іншого законодавства.
Так, відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання, несплаченого платником податків у встановлений ПК України строк та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим кодексом.
Також системний аналіз ч. 1, ч. 3 ст. 125 КУзПБ свідчить про те, що Кодексом визначено перелік боргів, які не підлягають реструктуризації і повне погашення яких є імперативною умовою для затвердження господарським судом плану реструктуризації.
Водночас ч. 2 ст. 125 КУзПБ визначено наслідки відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника та початку процедури реструктуризації боргів боржника щодо податкового боргу, який виник протягом трьох років до дня постановлення ухвали про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника.
Такими наслідками, зокрема, є визнання податкового боргу безнадійним та його списання. При цьому Кодексом інших умов, окрім наявності провадження у справі про неплатоспроможність та виникнення податкового боргу протягом трьох років до дня постановлення ухвали про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника зазначеним Кодексом не передбачено.
Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 13.06.2023 у справі № 907/76/22 та від 07.09.2023 у справі № 910/929/21.
При цьому застосування норми частини другої статті 125 КУзПБ (визнання безнадійним та списання податкового боргу у процедурі реструктуризації за визначених цією нормою умов) не ставиться у залежність від згоди чи незгоди податкового органу, натомість залежить виключно від встановлених господарськими судами у кожній конкретній справі про неплатоспроможність фактичних обставин, відтак застосування зазначеної норми є чітким, передбачуваним та не потребує формування висновку судом касаційної інстанції щодо особливостей її застосування».
В ухвалі поперереднього судового засідання від 22.10.2025 у даній справі, визнаючи кредитором у справі № 910/7296/25 по відношенню до фізичної особи ОСОБА_1 : Головне управління ДПС у м. Києві, як відокремлений підрозділ ДПС з грошовими вимогами на суму 3 029 508,40 грн., з яких: 6 056,00 грн. - витрати, які відшкодовуються до задоволення вимог кредиторів, 1 352 767,81 грн. - вимоги другої черги, 1 670 684,59 грн. - вимоги третьої черги, суд встановив відповідні обставини:
« У постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.09.2021 по справі № 640/6133/20 судом встановлено, що державним ревізором-інспектором ГУ ДПС у м. Києві проведено документальну позапланову невиїзну перевірку діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, за результатами якої сформовано такі податкові повідомлення-рішення:
- № 0100424203 від 26.12.2019, яким збільшено суму грошового зобов`язання позивача з ПДВ на 1 674 400 грн, у тому числі за основним платежем на 1 339 520 грн, за штрафними санкціями на 334 880 грн;
- № 0100004203 від 26.12.2019, яким позивачу нараховані податкові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за основним платежем у сумі 16 300,98 грн та штрафні санкції у сумі 4 075,75 грн;
- № 0100084203, яким позивачу нараховані податкові зобов`язання з військового збору за основним платежем у сумі 1358,41 грн та штрафні санкції у сумі 339,6 грн;
- № 0100434203, яким до позивача застосовано штраф у сумі 4 435,5 грн за не реєстрацію з 12.10.2017 податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних із сумою ПДВ 8 871,00 грн;
- № 0100014203, яким до позивача застосовано штраф у сумі 170 грн за не подання декларації про майновий стан та доходи за І квартал 2017 року.
Не погодившись із зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями, боржник оскаржила їх як в адміністративному, так і судовому порядку. За результатами їх оскарження у судовому порядку рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.06.2021 по справі № 640/6133/20, яке залишено в силі постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.09.2021 по справі № 640/6133/20, у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.
Крім того, рішенням Київського окружного адміністративного суду від 31.03.2025 по справі № 320/31025/23 адміністративний позов Головного управління ДПС у м. Києві задоволено повністю та стягнуто з фізичною особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) податковий борг у розмірі 2 371 534,77 грн (два мільйони триста сімдесят одна тисяча п`ятсот тридцять чотири гривні 77 коп.).
У вказаному рішенні судом встановлено, що сума заборгованості складається:
- з податку на доходи з фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 18 536,68 грн, з яких пеня - 6 647,28 грн;
- з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 2 350 746,13 грн, з яких пеня - 671 910,63 грн;
- з військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, в сумі 2 251,96 грн, з яких пеня - 553,95 грн.
Крім того, податковим повідомленням-рішенням № 0170431308 від 27.05.2019 нараховано штрафні санкції у розмірі 8 019,71 грн. У наданому розрахунку зазначається, що у виконання цього ППР було сплачено 289,00 грн, а тому залишок заборгованості по ньому становить 7730,71 грн.
Згідно з ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Таким чином, у вказаній частині підтверджена відповідними судовими рішеннями та податковим повідомленням-рішенням сума податкового боргу ОСОБА_1 перед податковим органом складає:
- з податку на доходи з фізичних осіб - 11 889,40 грн основного платежу, 170 грн штрафних санкцій та 6 647,28 грн пені;
- з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) - 1 339 520,00 грн основного платежу, 347 046,21 грн штрафних санкцій та 671 910,63 грн пені;
- з військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування - 1 358,41 грн основного платежу, 339,60 грн штрафних санкцій та 553,95 грн пені.
Крім того, Головним управлінням ДПС у м. Києві, як відокремленим підрозділом ДПС у порядку ст. 129 Податкового кодексу України нараховано пеню у день запровадження мораторію на задоволення вимог кредиторів ОСОБА_1 (11.07.2025) нараховано пеню на заборгованість з податку на додану вартість у розмірі 638 811,27 грн., пеню на заборгованість з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 4 563,13 грн. та пеню на заборгованість з військового збору в розмірі 642,52 грн.
Дослідивши поданий контролюючим органом розрахунок, судом встановлено, що заявлена Головним управлінням ДПС у м. Києві, як відокремленим підрозділом ДПС пеня нарахована правильно із дотриманням вимог ст. 129 Податкового кодексу України, нарахування якої закінчено 11.07.2025, тобто у день запровадження ухвалою Господарського суду міста Києва мораторію на задоволення вимог кредиторів ОСОБА_1 .
У судовому засіданні представником боржника та керуючим реструктуризацією не заявлено заперечень щодо заявлених контролюючим органом кредиторських вимог до боржника.
Заперечення керуючого реструктуризацією арбітражного керуючого Карасюка О.В. щодо нарахованої контролюючим органом пені в порядку ст. 129 Податкового кодексу України після введення господарським судом мораторію на задоволення вимог кредиторів ОСОБА_1 відхиляються судом, оскільки останнім днем її нарахування є день введення ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.07.2025 мораторію на задоволення вимог кредиторів ОСОБА_1 , що відповідає приписам підпункту 129.3.3 пункту 129.3 статті 129 Податкового кодексу України та не суперечить положенням статті 121 Кодексу України з процедур банкрутства про мораторій.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про визнання Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС кредитором боржника на суму 3 023 452,4?0 грн. з віднесенням 1 352 767,81 грн. до вимог другої черги та 1 670 684,59 грн. - вимог третьої черги.
Поряд з вищеописаною заборгованістю, визнанню також підлягають судові витрати кредитора у розмірі 6 056,00 грн».
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції відносно того, що борг у розмірі 3 023 452,40 грн охоплюється поняттям податкового боргу, що виник протягом трьох років до дня постановлення ухвали про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржниці, як це визначено ч. 2 ст. 125 Кодексу України з процедур банкрутства.
Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції відносно того, що визнані вимоги ГУ ДПС у м. Києві у розмірі 3 023 452,40 грн, як податковий борг у розумінні Податкового кодексу України на підставі імперативної норми ч. 2 ст. 125 Кодексу України з процедур банкрутства визнається безнадійним та списується у процедурі реструктуризації боргів боржника.
Таким чином, положення плану реструктуризації боргів ОСОБА_1 у редакції від 31.10.2025 в частині визнання безнадійним та списання податкового боргу боржника перед Головним управлінням ДПС у м. Києві, як відокремленим підрозділом ДПС у розмірі 3 023 452,40 грн. відповідають положенням ч. 2 ст. 125 Кодексу України з процедур банкрутства, а відтак, є законними та обгрунтованими.
У відповідності до ст. 124 Кодексу України з процедур банкрутства план реструктуризації боргів боржника розробляється з метою відновлення платоспроможності боржника. У плані реструктуризації боргів боржника зазначаються: 1) обставини, які спричинили неплатоспроможність боржника; 2) інформація про визнані судом вимоги кредиторів із зазначенням їх розміру та черговості задоволення; 3) інформація про майновий стан боржника за результатами проведених заходів з виявлення та складання опису майна боржника (проведення інвентаризації); 4) інформація про всі доходи боржника, у тому числі доходи, які боржник розраховує отримати протягом процедури реструктуризації боргів; 5) розмір суми, яка щомісяця буде виділятися для погашення вимог кредиторів; 6) вимоги кредиторів до боржника, які будуть прощені (списані) у разі виконання плану реструктуризації боргів; 7) розмір суми, яка щомісяця залишатиметься боржнику на задоволення побутових потреб, у розмірі не менше одного прожиткового мінімуму на боржника та на кожну особу, яка перебуває на його утриманні; 8) розмір суми, яка щомісяця виділятиметься для погашення наявних у боржника обов`язкових періодичних зобов`язань (виплата аліментів тощо). План реструктуризації боргів боржника може містити положення про: 1) реалізацію в процедурі реструктуризації боргів частини майна боржника, у тому числі того, що є предметом забезпечення, черговість, строки реалізації такого майна та кошти, які планується отримати від його реалізації; 2) зміну способу та порядку виконання зобов`язань, у тому числі розміру та строків погашення боргів; 3) відстрочення чи розстрочення або прощення (списання) боргів чи їх частини; 4) виконання зобов`язань боржника третіми особами, зокрема шляхом укладення договору поруки, гарантії та інших правочинів згідно з цивільним законодавством; 5) інші заходи, спрямовані на покращення майнового стану боржника та задоволення вимог кредиторів (перекваліфікація, працевлаштування тощо). Задоволення вимог кредиторів здійснюється згідно з планом реструктуризації боргів боржника за рахунок коштів, отриманих від виконання плану реструктуризації боргів боржника, боржником або арбітражним керуючим, якщо планом реструктуризації боргів боржника передбачена його подальша участь у виконанні такого плану, у черговості, визначеній статтею 133 цього Кодексу. У разі реалізації в процедурі реструктуризації боргів майна боржника, яке є предметом забезпечення, план реструктуризації боргів має передбачати позачергове задоволення вимог кредитора за зобов`язаннями, які таке майно забезпечує. Кошти, що залишилися після реалізації майна боржника, яке є предметом забезпечення, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів згідно із затвердженим господарським судом планом реструктуризації боргів у черговості, визначеній цим Кодексом. Особа, яка виявила бажання взяти участь у плані реструктуризації боргів боржника як поручитель (гарант), має право брати участь в обговоренні умов реструктуризації боргів такого боржника. Строк виконання плану реструктуризації боргів боржника у справі про неплатоспроможність не може перевищувати п`ять років. У разі погашення боргів за кредитами, отриманими боржником на придбання житла, строк виконання плану реструктуризації боргів боржника не може перевищувати 10 років. За вмотивованим клопотанням боржника та за умови погашення понад 80 відсотків вимог кредиторів господарський суд може продовжити строк виконання плану реструктуризації боргів боржника понад граничний строк.
Дослідивши погоджений боржником план реструктуризації боргів ОСОБА_1 в редакції від 31.10.2025, судом першої інстанції вірно встановлено, що положення плану реструктуризації відповідають вимогам, визначеним ст. 124 Кодексу України з процедур банкрутства. 
Так, запропонований боржником план реструктуризації передбачає погашення судових витрат кредитора Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС у розмірі 6 056,00 грн. протягом двох місяців з моменту його затвердження господарським судом, а також визнання безнадійним та списання податкового боргу ОСОБА_1 у розмірі 3 023 452,40 грн., що відповідає приписам ч. 2 ст. 125 Кодексу України з процедур банкрутства.
З урахуванням вищевказаних обставин, план реструктуризації правомірно затверджено судом першої інстанції з настанням для боржника та кредитора наслідків його затвердження.
Частиною 2 статті 127 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що з дня затвердження судом плану реструктуризації боргів боржника вимоги, включені до такого плану, можуть бути задоволені лише у порядку і спосіб, визначені в плані реструктуризації боргів боржника.
Крім того, як вірно зауважено судом першої інстанції, планом реструктуризації боргів ОСОБА_1 участь керуючого реструктуризацією у виконанні даного плану не передбачена.
Відповідно до ч. 5 ст. 127 Кодексу України з процедур банкрутства з дня затвердження судом плану реструктуризації боргів припиняються повноваження керуючого реструктуризацією, крім випадків, якщо: 1) планом реструктуризації боргів передбачено подальшу участь керуючого реструктуризацією у виконанні такого плану, його повноваження та джерела виплати йому основної винагороди; 2) планом реструктуризації боргів передбачено продаж майна боржника. У такому разі керуючий реструктуризацією продовжує виконувати свої повноваження до завершення продажу майна боржника, розподілу отриманих від реалізації майна коштів, затвердження звіту про такий розподіл зборами кредиторів та подання такого звіту до суду.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції правомірно припинив повноваження керуючого реструктуризацією боргів ОСОБА_1 арбітражного керуючого Карасюка О.В.
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, доводи якої зводяться до незгоди кредитора Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС із визнанням безнадійним та списанням податкового боргу ОСОБА_1 в розмірі 3 023 452,40 грн., що прямо передбачено частиною 2 статті 125 Кодексу України з процедур банкрутства.
Доводи, викладені скаржником у апеляційній скарзі, не спростували правомірність оскаржуваної ухвали, норм чинного законодавства, якими обґрунтована оскаржувана ухвала суду першої інстанції, а тому колегія суддів погоджується з позицією місцевого господарського суду та доходить висновку про необхідність відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити оскаржувану ухвалу суду першої інстанції без змін.
Оцінюючи оскаржувану ухвалу суду першої інстанції через призму застосування принципів оцінки доказів та аргументації своїх висновків, викладених в Рішенні ЄСПЛ від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", судова колегія зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції не зобов`язує національні суди надавати детальну відповідь на кожен аргумент заявника (сторони у справі); суди зобов`язані давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент; межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення; питання чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає із статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки в світлі конкретних обставин справи (пункти 21, 23 Рішення).
У справах Руїс Торіха проти Іспанії, Суомінен проти Фінляндії, Гірвісаарі проти Фінляндії Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), №37801/97 від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99 від 27.09.2001).
Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Отже, зазначені рішення Європейського суду з прав людини суд апеляційної інстанції застосовує у цій справі як джерело права.
Враховуючи вищевикладене, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що ухвала Господарського суду міста Києва від 23.01.2026 у справі №910/7296/25 прийнята з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованих висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим оскаржувану ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу скаргу Головного управління ДПС у м. Києві - без задоволення.
Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.
Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 271, 275, 276, 283, 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.01.2026 у справі №910/7296/25 залишити без змін.
Матеріали справи № 910/7296/25 повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття.
Порядок та строк оскарження постанови Північного апеляційного господарського суду передбачений ст.ст. 288-291 ГПК України.
Повний текст складено 11.05.2026

Головуючий суддя М.Л. Доманська 

Судді В.О. Пантелієнко

Т.П. Козир