ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
65618, м. Одеса, просп. Шевченка, 29, тел.: (0482) 307-983, e-mail: inbox@od.arbitr.gov.ua
веб-адреса: http://od.arbitr.gov.ua
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" травня 2026 р.	м. Одеса 	Справа № 916/3208/24	

Господарський суд Одеської області 
У складі судді Желєзної С.П.
Секретаря судових засідань Босової Ю.С. 
За участю представників сторін: 
Від позивача: Жильцов В.В. в порядку самопредставництва; 
Від відповідачів: 
- приватного підприємства «Ларус шиппінг»: Калітенко С.А. на підставі ордеру; 
- компанії BYO LTD (БЙО ЛТД): не з`явився;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Ренійської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Ренійського морського порту) до приватного підприємства «Ларус шиппінг», компанії BYO LTD (БЙО ЛТД) про стягнення 164 082,14 доларів США та 3 006 852,72 грн, – 

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» в особі Ренійської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Ренійського морського порту) (далі – ДП «АМПУ», Ренійська філія ДП «АМПУ») звернулося до господарського суду з позовом до приватного підприємства «Ларус шиппінг» (далі – ПП «Ларус шиппінг»), компанії BYO LTD про солідарне стягнення суми основного боргу у розмірі 155 195,04 доларів США (що еквівалентно 6 291 203,39 грн), пені в сумі 1 684 882,64 грн, 3% річних у розмірі 8 887,10 доларів США (що еквівалентно 361 185,62 грн), збитків від інфляції у розмірі 1 321 970,08 грн. 
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачами зобов`язань за договором про взаємодію сторін під час агентування суден у морських портах України №367-П-АМПУ-18 від 03.12.2018 (зі змінами), до якого ПП «Ларус шиппінг» приєдналося, підписавши декларацію про приєднання №31 від 19.12.2018, в частині оплати причального збору з травня 2021 року до жовтня 2022 року, а також оплати якірного збору за період з листопада 2022 року до лютого 2024 року. 
При цьому ДП «АМПУ» було зазначено, що направлення ПП «Ларус шиппінг» листа №11/01 від 11.01.2022 на адресу позивача про припинення правовідносин між відповідачами (як судновласником та морським агентом) з 01.01.2022 не мало наслідком припинення договірних правовідносин сторін у зв`язку з ненаданням ПП «Ларус шиппінг» підтверджуючих документів.
Ухвалою від 12.08.2024 судом було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
27.08.2024 до суду від ПП «Ларус шиппінг» надійшов відзив на позовну заяву, згідно з якими відповідач заперечує проти задоволення заявленого позову. Відповідач звертає увагу, що судновласник судна т/х «МАМВА B», тобто компанія BYO LTD, з 2018 року припинив здійснювати відшкодування витрат підприємства, як морського агента, понесених у зв`язку з перебуванням судна в порту. ПП «Ларус шиппінг» стверджує, що з 01.01.2022 він не має статусу морського агента у зв`язку з припиненням правовідносин з компанією BYO LTD. Невиконання судновласником прийнятих на себе зобов`язань стало підставою для звернення ПП «Ларус шиппінг» до суду з позовом, за результатами розгляду якого судом було постановлено рішення від 04.08.2020 у справі №916/1686/19 про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Під час примусового виконання рішення суду від 04.08.2020 у справі №916/1686/19 постановою державного виконавця від 15.12.2023 ПП «Ларус шиппінг» як стягувачу було передано у власність судно т/х «MАМВА B» в рахунок погашення боргу компанії BYO LTD; пізніше у лютому 2024 року відповідачу було видано свідоцтво про реєстрацію судна, про що ПП «Ларус шиппінг» повідомило позивача.
ПП «Ларус шиппінг» наголошує, що підприємство приєдналося до договору №367-П-АМПУ-18 від 03.12.2018 для надання послуг судновласникам, в даному випадку BYO LTD, а, отже, такий договір створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя. Невиконання колишнім судновласником судна т/х «MAMBA В» своїх зобов`язань перед ПП «Ларус шиппінг», в частині забезпечення його валютними коштами, необхідними для оплати портових зборів та інших послуг, а також відсутність у договорі умови про солідарну відповідальність морського агента, у сукупності з іншими доводами є підставою для відмови у задоволенні заявлених ДП «АМПУ» позовних вимог.
18.09.2024 до суду від ДП «АМПУ» надійшла відповідь на відзив, у якій позивач звертає увагу, що правовідносини між морським агентом та судновласником відповідають ознакам договору доручення, правове регулювання якого визначено главою 68 ЦК України. Проте позивач наполягає, що питання фінансування судновласником діяльності морського агента не має відношення до правовідносин позивача та морського агента. Відсутність доказів розірвання договору морського агентування між відповідачами, за переконанням позивача, має наслідком неможливість встановлення обставини припинення правовідносин сторін за укладеним договором. При цьому позивач стверджує, що на ПП «Ларус шиппінг», яким було набуто судно у власність з 15.12.2023, покладається тягар утримання майна. Посилаючись на судові рішення у справах №916/1779/19, №916/1645/21, ДП «АМПУ» вважає правомірним покладення правових наслідків невиконання зобов`язань за договором як на судновласника, так і на морського агента.
ПП «Ларус шиппінг» у додаткових поясненнях, які надійшли до суду 15.05.2026, наполягало на пред`явленні позивачем даного позову до неналежних відповідачів з підстав встановлення у межах справи №916/2457/24 обставин набуття у 2017 році судна т/х «MАМВА B» у власність TINKA SHIPPING S.A. При цьому відповідач наполягав на обґрунтованості раніше наведених доводів про похідний характер обов`язку морського агента перерахувати кошти позивачу, виконання якого ставиться в залежність від виконання судновласником обов`язку із забезпечення агента такими коштами.
18.05.2026 до суду також надійшли додаткові пояснення від ДП «АМПУ», по тексту яких позивач звертає увагу на недоведенні ПП «Ларус шиппінг» обставин припинення агентських повноважень, а також припинення договірних правовідносин між сторонами. При цьому позивач звертає увагу на фактичне намагання відповідача домогтися ретроспективного визнання судом припиненими правовідносин сторін за відсутності будь-яких доказів.
Компанія BYO LTD (БЙО ЛТД) згідно з наявними в матеріалах справи документами зареєстрована в Федерації Сент-Кіттс і Невіс, тобто є юридичною особою, зареєстрованою в іноземній державі.
Відповідно до ст. 365 ГПК України іноземні особи мають такі самі процесуальні права та обов`язки, що і громадяни України та юридичні особи, створені за законодавством України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Згідно зі ст. 367 ГПК України у разі якщо в процесі розгляду справи господарському суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, господарський суд може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Судове доручення надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.
Відповідно до ч. 1 ст. 80 Закону України «Про міжнародне приватне право» у разі якщо при розгляді справи з іноземним елементом у суду виникне необхідність у врученні документів або отриманні доказів, у проведенні окремих процесуальних дій за кордоном, суд може направити відповідне доручення компетентному органу іноземної держави в порядку, встановленому процесуальним законом України або міжнародним договором України.
Під час відкриття провадження у справі згідно з ухвалою від 12.08.2024 судом було встановлено, що Федерація Сент-Кіттс і Невіс не ратифікувала Конвенцію про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965, чинний міжнародний договір про надання правової допомоги між Україною та Федерацією Сент-Кіттс і Невіс відсутній.
З метою дотримання прав та інтересів відповідача господарським судом відповідно до принципу взаємності неодноразово було направлено судові доручення через Міністерство юстиції України для направлення їх дипломатичними каналами до Федерації Сент-Кіттс і Невіс з метою повідомлення відповідача про розгляд даної справи. У зв`язку направленням судових доручень провадження неодноразово зупинялося відповідними ухвалами суду, наявними в матеріалах справи. 
Згідно листів територіального управління Міністерства юстиції України, які надійшли до суду 30.10.2024, 26.11.2024, 03.02.2025, 31.07.2025, направлені судом доручення були скеровані для їх передачі дипломатичними каналами. Водночас протягом перебування справи у провадженні суду від компетентного органу Федерації Сент-Кіттс і Невіс повідомлення про виконання судового доручення або про неможливість виконання не надходили. 
Враховуючи сплив терміну, достатнього з дати направлення судом першого судового доручення для повідомлення компанії BYO LTD (БЙО ЛТД) про розгляд цієї справи та такого, що становить більше шести місяців, господарський суд доходить висновку про належне повідомлення відповідача про розгляд даної справи та можливість вирішення спору за відсутності представника іноземної компанії.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення представників сторін, господарський суд встановив наступне.
13.06.2013 на виконання наказу Міністерства інфраструктури України від 19.03.2013 №163 ДП «АМПУ» було передано майно (в тому числі причали), яке належало ДП «Ренійський морський торговельний порт», що підтверджується актом приймання-передачі майнових прав та зобов`язань. 
Листом від 21.03.2017 ТОВ «Агро-Рені» повідомило головного диспетчера Ренійської філії ДП «АМПУ» про прибуття 23-24.03.2017 в Ренійський морський торговельний порт судна т/х «МАМВА B» (IMO 9189706, зареєстроване під прапором Панами, порт прописки - Панама Сіті) для навантаження рапсу у кількості 6300 тон. Факт прибуття зазначеного судна в порт 24.03.2017 підтверджується загальною декларацією. 
Листом від 14.07.2017 ПП «Ларус шиппінг» повідомило позивача про наявність у відповідача статусу морського агента судна «МАМВА B» з 05.07.2017 згідно номінації судновласника - компанії BYO LTD. 
На судно т/х «МАМВА B» (IMO 9189706) під час його перебування в Ренійському морському торговельному порту було накладено арешт згідно із ухвалою Ренійського районного суду Одеської області від 18.05.2018 у справі №510/606/18, залишеною без змін судами апеляційної та касаційної інстанцій; ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.06.2019 у справі №916/1686/19, постановленою для забезпечення вимог ПП «Ларус шиппінг» до компанії BYO LTD; ухвалою Господарського суду Одеської області від 24.11.2020 у справі №916/3352/20. Крім того, арешт на судно т/х «МАМВА B» був накладений згідно з постановами про арешт майна боржника №57654437 від 20.03.2019, №59366883 від 28.08.2019, постановою про арешт майна боржника у зведеному виконавчому провадженні №59366883 від 05.07.2022, постановою про арешт майна боржника у зведеному виконавчому провадженні №70353922 від 22.11.2022. 
Відповідно до преамбули розробленого ДП «АМПУ» договору про взаємодію сторін під час агентування суден у морських портах України №367-П-АМПУ-18 від 03.12.2018, ДП «АМПУ» (Адміністрація) з однієї сторони, та Морський агент, який діє від імені судновласника та за його рахунок, з іншої сторони, укладають договір про взаємодію сторін під час агентування суден у морських портах України.
Згідно з п. 1.1 договору №367-П-АМПУ-18 від 03.12.2018 цей договір є договором приєднання в розумінні ст. 634 ЦК України, який встановлює рівні умови для всіх суб`єктів господарювання, що здійснюють свою діяльність у морських портах України, та може бути укладений лише шляхом приєднання Морського агента до всіх його умов в цілому шляхом надання Адміністрації декларації про приєднання до договору (додаток № 1 до цього договору), розміщеної на офіційному вебсайті Адміністрації в порядку передбаченому цим договором.
Відповідно до п. 2.1 договору №367-П-АМПУ-18 від 03.12.2018 цей договір врегульовує взаємовідносини Адміністрації та Морського агента під час агентування суден у морських портах, зокрема, щодо порядку нарахування та оплати за заявками Морського агента портових зборів, спеціалізованої послуги та інших послуг (робіт), що надаються в морських портах України, перелік яких розміщений на вебсайті Адміністрації.
Пунктом 4.1 договору №367-П-АМПУ-18 від 03.12.2018 передбачено, що ставки портових зборів визначаються відповідно до наказу Міністерства інфраструктури України від 27.05.2013 № 316, яким затверджено Порядок справляння та розміри ставок портових зборів. Оплата портових зборів, що надійшли від судновласника, здійснюється Морським агентом до виходу судна з морського порту на рахунок Адміністрації у доларах США по суднам під іноземним прапором і у національної валюті по суднам під Державним Прапором України на підставі рахунків, своєчасно виставлених Адміністрацією.
Згідно з п. п. 4.10, 4.14 договору №367-П-АМПУ-18 від 03.12.2018 остаточні рахунки по суднозаходу, а також по інших послугах, наданих Адміністрацією, оплачуються Морським агентом відповідно до затверджених вільних цін (тарифів) Адміністрації протягом 20-ти банківських днів з дати своєчасного виставлення рахунку, шляхом банківського переказу грошових коштів на поточний рахунок Адміністрації, згідно з актом наданих послуг, або інших документів, які підтверджують надання послуг. Нарахування ПДВ здійснюється згідно з чинним податковим законодавством України. Морський агент, незалежно від отримання рахунку на оплату послуг Адміністрації засобами електронної пошти/факсом, зобов`язаний вжити заходів для отримання рахунків на оплату послуг Адміністрації безпосередньо у відповідному структурному підрозділі Адміністрації протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту фактичного надання послуг. Неотримання Морським агентом рахунків на оплату послуг не звільняє Морського агента від обов`язку здійснити їх оплату, не дає підстав для відстрочення оплати, не дозволяє посилатись на неотримання рахунків, своєчасно виставлених Адміністрацією, як на причину несплати (або несвоєчасної оплати) послуг. 
Відповідно до п. 5.2 договору №367-П-АМПУ-18 від 03.12.2018 у випадку несвоєчасної сплати послуг, Адміністрація має право вимагати від Морського агента сплати на користь Адміністрації пені у вигляді подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за кожний день прострочення. У випадку затримання сплати рахунків в іноземній валюті більш ніж на строк, передбачений чинним законодавством України з моменту надання послуги, Адміністрація має право вимагати від Морського агента компенсації штрафних санкцій, сплачених Адміністрацією. Санкції, передбачені даним пунктом, можуть застосовуватись незалежно від інших заходів відповідальності і заходів забезпечення виконання зобов`язань, які підлягають застосуванню на підставі цього договору або чинного законодавства.
Адміністрація може змінити умови цього договору в односторонньому порядку, повідомивши про це Морського агента не пізніше ніж за 30 (тридцять) календарних днів, шляхом публікації таких змін на офіційному веб-сайті Адміністрації. При цьому така публікація на офіційному вебсайті Адміністрації вважається належним чином повідомленням Морського агента (п. 9.1 договору №367-П-АМПУ-18 від 03.12.2018). 
Невід`ємними частинами договору №367-П-АМПУ-18 від 03.12.2018 є декларація про приєднання до договору, інформація для виставлення рахунку, перелік та банківські реквізити філій ДП «АМПУ».
19.12.2018 ПП «Ларус шиппінг» підписало декларацію про приєднання №31, відповідно до якої ПП «Ларус шиппінг» (Морський агент) від імені судновласника і за його рахунок приєдналося до договору про взаємодію сторін під час агентування суден у морських портах України №367-П-АМПУ-18.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 04.08.2020 у справі №916/1686/19 (з урахуванням ухвали від 31.08.2020 про виправлення описки) позов ПП «Ларус шиппінг» до компанії BYO LTD було задоволено, присуджено до стягнення на користь ПП «Ларус шиппінг» суму основного боргу у розмірі 175 699,75 доларів США та 744 534, 70 грн, розподілено судові витрати.
16.02.2022 ДП «АМПУ» було викладено договір №367-П-АМПУ-18 від 03.12.2018 в новій редакції, яка набула чинності з 01.04.2022. Регулювання правовідносин Адміністрації та Морського агента згідно з новою редакцією договору (в частині змісту прав та обов`язків сторін, вказаних по тексту рішення вище) в цілому змін не зазнало.
Крім того, в матеріалах справи наявна інша редакція договору №367-П-АМПУ-18 від 03.12.2018, яка набрала чинності з 01.05.2024. 
Рішенням Господарського суду від 13.11.2019 у справі № 916/1779/19 з ПП «Ларус шиппінг» на користь ДП «АМПУ» було присуджено до стягнення заборгованість за договором №367-П-АМПУ-18 від 03.12.2018, яка виникла у зв`язку з не оплатою портових зборів та послуг, наданих у зв`язку з перебуванням судна т/х «МАМВА B» в морському порту Рені.
ПП «Ларус шиппінг» листом №11/01 від 11.01.2022, який був отриманий позивачем 12.01.2022, повідомило останнього про припинення правовідносин із судновласником компанією BYO LTD з 01.01.2022. 
ДП «АМПУ» протягом періоду з травня 2021 року до жовтня 2022 року, тобто навіть після отримання листа відповідача №11/01 від 11.01.2022, було виставлено ПП «Ларус шиппінг» наступні рахунки на оплату причального збору на загальну суму 115 805,80 доларів США: №418 від 31.05.2021 на суму 6593,17 доларів США, №504 від 30.06.2021 на суму 6380,48 доларів США, №612 від 31.07.2021 на суму 6593,17 доларів США, №781 від 31.08.2021 на суму 6593,17 доларів США, №985 від 30.09.2021 на суму 6380,48 доларів США, №1196 від 31.10.2021 на суму 6593,17 доларів США, №1358 від 30.11.2021 на суму 6380,48 доларів США, №1511 від 31.12.2021 на суму 6593,17 доларів США, №231 від 31.01.2022 на суму 6593,17 доларів США, №346 від 28.02.2022 на суму 5955,12 доларів США, №513 від 31.03.2022 на суму 6593,17 доларів США, №974 від 30.04.2022 на суму 6380,48 доларів США, №1715 від 31.05.2022 на суму 6893,17 доларів США, №2768 від 30.06.2022 на суму 6380,45 доларів США, №3878 від 31.07.2022 на суму 6593,17 доларів США, №5071 від 31.08.2022 на суму 6593,17 доларів США, №5752 від 30.09.2022 на суму 6380,48 доларів США, №7668 від 27.10.2022 на суму 5636,10 доларів США. 
Рішенням Господарського суду Одеської області від 05.10.2022 у справі №916/1645/21 позовні вимоги ДП «АМПУ» до компанії BYO LTD за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: ПП «Ларус Шиппінг», було задоволено, присуджено до стягнення на користь позивача заборгованість за надані на підставі договору про взаємодію сторін під час агентування суден у морських портах України № 367-П-АМПУ-18 послуги за період з квітня 2019 року до вересня 2019 року, а також заборгованість за причальним збором за період з квітня 2019 року до квітня 2021 року.
Протягом періоду з листопада 2022 року до лютого 2024 року позивачем було виставлено відповідачу наступні рахунки на оплату корабельного збору на загальну суму 39 389,24 доларів США: №8640 від 30.11.2022 на суму 2807,78 доларів США, №9107 від 31.12.2022 на суму 2486,90 доларів США, №397 від 31.01.2023 на суму 2486,90 доларів США, №821 від 28.02.2023 на суму 2246,23 доларів США, №1163 від 31.03.2023 на суму 2486,90 доларів США, №1553 від 30.04.2023 на суму 2406,67 доларів США, №1966 від 31.05.2023 на суму 2486,90 доларів США, №2348 від 30.06.2023 на суму 2406,67 доларів США, №2785 від 30.07.2023 на суму 2486,90 доларів США, №4076 від 31.08.2023 на суму 2486,90 доларів США, №3464 від 30.09.2023 на суму 2406,67 доларів США, №3795 від 31.10.2023 на суму 2486,90 доларів США, №4160 від 30.11.2023 на суму 2406,67 доларів США, №4459 від 31.12.2023 на суму 2486,90 доларів США, №312 від 31.01.2024 на суму 2486,90 доларів США, №509 від 29.02.2024 на суму 2326,45 доларів США.
При цьому на підтвердження видачі ПП «Ларус шиппінг» рахунків позивачем було надано копії журналів реєстрації рахунків та актів наданих послуг, виданих контрагентам, за 2020-2023 роки. 
ДП «АМПУ» протягом 2021-2024 років неодноразово зверталося до ПП «Ларус шиппінг» з претензіями про сплату відповідачем заборгованості за договором №367-П-АМПУ-18 від 03.12.2018. Слід зазначити, що претензії надсилалися на адресу відповідача засобами поштового зв`язку, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, а також були вручені особисто директору ПП «Ларус шиппінг». 
Згідно підписаних між ДП «АМПУ» та ПП «Ларус шиппінг» актів звірки взаємних розрахунків заборгованість відповідача перед позивачем станом на 30.09.2022 становила 436 074,05 доларів США, станом на 01.10.2023 розмір боргу становив 307 165,62 долари США.
Листом №11-01/03 від 11.03.2024 ПП «Ларус шиппінг» повідомило позивача, що з 27.02.2022 підприємство на підставі свідоцтва про реєстрацію судна «Mystic Mariner» (колишня назва «Mamba B») №24/REG/1301470/1422/R від 27.02.2024 є володільцем суховантажного теплоходу «Mamba B», який перебуває в акваторії морського порту Рені. При цьому відповідач звернув увагу, що він не є правонаступником прав і обов`язків або будь-яких інших зобов`язань попереднього власника суховантажного теплоходу перед ДП «АМПУ».
Рішенням Господарського суду Одеської області від 13.11.2024 у справі №916/2457/24, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.03.2025 та постановою Верховного Суду від 17.06.2025, позов TINKA SHIPPING S.A. було задоволено частково, витребувано з незаконного володіння ПП «Ларус шиппінг» на користь TINKA SHIPPING S.A. суховантажний теплохід «Mystic Mariner» (інша назва «ТINKA» (попередня назва «MAMBA B»), ІМО №9189706, рік побудови 1998, тимчасовий прапор Коморських островів.
Під час вирішення спору у справі №916/2457/24 суди дійшли висновку, зокрема, про передачу ПП «Ларус шиппінг» нереалізованого на електронному аукціоні майна (судна «MAMBA B») без дотримання виконавцем встановленої процедури, що передує можливості передачі стягувачу нереалізованого на електронному аукціоні майна, а також всупереч забороні проведення торгів згідно з ухвалою Господарського суду Одеської області від 14.12.2023 у справі №916/5383/23. Крім того, судом було встановлено обставину набуття TINKA SHIPPING S.A. у 2017 році суховантажного теплоходу у власність на підставі належних доказів, що, в тому числі, стало підставою для часткового задоволення позову.
Листом від 04.07.2025 ПП «Ларус шиппінг» повідомило, в тому числі, ДП «АМПУ», що з огляду на судові рішення у справі №916/2457/24 ПП «Ларус шиппінг» не є зареєстрованим власником, володільцем або морським агентом судна «MAMBA B».
Вирішуючи питання про правомірність та обґрунтованість заявлених в межах даної справи позовних вимог, суд виходить із наступного.
Згідно з ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
Варто зауважити, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, у зв`язку з чим, суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підстав позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.
При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) від 04.11.1950 передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Предметом заявленого ДП «АМПУ» позову є вимоги про солідарне стягнення з ПП «Ларус шиппінг», компанії BYO LTD суми основного боргу у розмірі 155 195,04 доларів США, а також похідних вимог про стягнення пені, 3% річних та збитків від інфляції.
В обґрунтування заявленого позову ДП «АМПУ» посилається на неналежне виконання відповідачами зобов`язань за договором про взаємодію сторін під час агентування суден у морських портах України №367-П-АМПУ-18 від 03.12.2018 (зі змінами), до якого ПП «Ларус шиппінг» приєдналося, підписавши відповідну декларацію, за період з травня 2021 року до лютого 2024 року. 
В силу приписів ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).
Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ст. 634 ЦК України).
19.12.2018 ПП «Ларус шиппінг» підписало декларацію про приєднання №31, відповідно до якої ПП «Ларус шиппінг» (Морський агент) від імені судновласника і за його рахунок приєдналося до договору про взаємодію сторін під час агентування суден у морських портах України №367-П-АМПУ-18.
Договір про взаємодію сторін під час агентування суден у морських портах України №367-П-АМПУ-18 від 03.12.2018, який є договором приєднання, врегульовує взаємовідносини ДП «АМПУ» та ПП «Ларус шиппінг» як Морського агента під час агентування суден у морських портах, зокрема, щодо порядку нарахування та оплати за заявками Морського агента портових зборів, спеціалізованої послуги та інших послуг (робіт), що надаються в морських портах України, перелік яких розміщений на вебсайті Адміністрації.
Судом встановлено, а сторони проти такої обставини не заперечують, що у морському порту Рені з 24.03.2017 перебуває судно т/х «МАМВА B», Морським агентом якого з 02.07.2017 виступало ПП «Ларус шиппінг».
Правовий статус морських агентів визначений главою 5 розділу IV «Морське агентування» Кодексу торговельного мореплавства України (далі - КТМ України).
Відповідно до ст. 116 КТМ України у морському порту або поза його територією як постійні представники судновласника діють агентські організації (морський агент), які за договором морського агентування за винагороду зобов`язуються надавати послуги в галузі торговельного мореплавства. При виконанні договору морського агентування морський агент, що діє від імені судновласника, може також діяти на користь іншої договірної сторони, якщо вона його на те уповноважила і якщо судновласник не заперечує.
Морський агент - суб`єкт господарювання, який відповідно до договору морського агентування діє від імені та за дорученням судновласника як постійний представник судновласника та за винагороду надає послуги в галузі торговельного мореплавства (п. 2.1 Правил надання послуг у морських портах України, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 05.06.2013 №348).
Згідно із ч. 1 ст. 295 Господарського кодексу України (чинного на час виникнення спірних правовідносин) комерційне посередництво (агентська діяльність) є підприємницькою діяльністю, що полягає в наданні комерційним агентом послуг суб`єктам господарювання при здійсненні ними господарської діяльності шляхом посередництва від імені, в інтересах, під контролем і за рахунок суб`єкта, якого він представляє.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Не є представником особа, яка хоч і діє в чужих інтересах, але від власного імені, а також особа, уповноважена на ведення переговорів щодо можливих у майбутньому правочинів.
Декларація про приєднання №31 від 19.12.2018 ПП «Ларус шиппінг» була підписана від імені судновласника і за його рахунок, а, отже, укладений між ПП «Ларус шиппінг» та ДП «АМПУ» договір створює, змінює та припиняє обов`язки безпосередньо для компанії BYO LTD як судновласника. 
Статтею 117 КТМ України передбачено, що морський агент виконує формальності та дії, пов`язані з прибуттям, перебуванням і відходом судна, допомагає капітану судна у налагодженні контактів з службами порту, місцевими органами виконавчої влади, в організації постачання і обслуговування судна в порту, оформляє митні документи та документи на вантаж, інкасує суми фрахту та інші суми для оплати вимог судновласника, що виникають з договору перевезення, сплачує за розпорядженням судновласника і капітана судна суми, пов`язані з перебуванням у порту, залучає вантажі для морських ліній, здійснює збір фрахту, експедирування вантажу, наймання екіпажів для роботи на суднах, виступає від імені вантажовласника, а також договірною стороною учасників мультимодального перевезення. Морський агент зобов`язаний: а) здійснювати добросовісно свою діяльність відповідно до інтересів судновласника або іншого довірителя і звичайної практики морського агентування; б) діяти в межах своїх повноважень; в) не передавати здійснення своїх функцій іншій особі (суб`єкту), якщо тільки він не був уповноважений на це своїм довірителем.
Відповідно до ст. 118 КТМ України судновласник або інший довіритель зобов`язані: а) надавати морському агенту кошти, достатні для здійснення його функцій; б) відшкодовувати морському агенту будь-які витрати, зроблені ним від їх імені або за їх згодою; в) нести відповідальність за наслідки будь-яких дій морського агента в межах його повноважень. У разі обмеження довірителем звичайних повноважень морського агента будь-яка угода, укладена ним з третьою особою, яка діяла добросовісно, є дійсною і обов`язковою для довірителя, якщо тільки третій особі не було відомо про таке обмеження.
В матеріалах справи відсутні докази надання компанією BYO LTD морському агенту коштів для оплати витрат, зроблених ПП «Ларус шиппінг» від імені судновласника або за його згодою. Наведене дозволяє господарському суду дійти висновку, що відповідні витрати мають покладатися безпосередньо на судновласника, тобто особу в інтересах якої ПП «Ларус шиппінг» було укладено з ДП «АМПУ» відповідний договір.
Вирішуючи питання про наявність у ПП «Ларус шиппінг» зобов`язання перед ДП «АМПУ» відшкодовувати витрати судновласника у солідарному порядку, господарський суд враховує наступне.
Відповідно до ст. ст. 541, 543 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що ґрунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі. Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.
Верховним Судом у постанові від 02.10.2025 у справі № 910/1986/25 наголошено, що законодавець пов`язує виникнення солідарної відповідальності у зобов`язальному праві, коли існує відповідальність кількох боржників перед кредитором, при якій кредиторові надається право на свій розсуд вимагати виконання зобов`язання у повному обсязі або частково від усіх боржників разом або від кожного з них окремо. Постанова КГС ВС від 02.10.2025 у справі № 910/1986/25 
Солідарне зобов`язання виникає лише у випадках, встановлених договором або законом. Тобто солідарні зобов`язання виникають лише у випадках, передбачених договором чи актом чинного законодавства (див. наприклад постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 243/10982/15-ц (провадження № 14-81 цс 18), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (провадження № 14-178 цс 18), від 12 вересня 2018 року у справі № 569/96/17 (провадження № 14-386 цс 18), від 23 січня 2019 року у справі № 712/21651/12) (провадження № 14-526 цс 18)). 
Таким чином, солідарний обов`язок ПП «Ларус шиппінг» перед ДП «АМПУ» може виникнути лише у випадку наявності між сторонами відповідного договору або у випадку, якщо наявність такого обов`язку прямо передбачена законом.
Враховуючи відсутність укладеного між ПП «Ларус шиппінг» та ДП «АМПУ» договору про покладення на ПП «Ларус шиппінг» солідарного обов`язку поруч з компанією BYO LTD за невиконані останньою зобов`язання за договором №367-П-АМПУ-18 від 03.12.2018, господарський суд доходить висновку про необґрунтованість доводів позивача в цій частині позову.
ПП «Ларус шиппінг» листом №11/01 від 11.01.2022, який був отриманий позивачем 12.01.2022, повідомило останнього про припинення правовідносин із судновласником компанією BYO LTD з 01.01.2022. Проте, за переконанням позивача, отримання такого повідомлення не може мати наслідком припинення договірних правовідносин сторін у зв`язку з ненаданням ПП «Ларус шиппінг» підтверджуючих документів.
Договір морського агентування, укладений на визначений термін, припиняється після його закінчення, якщо умовами договору не передбачено інше. Якщо договір морського агентування укладено на невизначений термін, то кожна із сторін вправі розірвати договір за наявності серйозних причин, які підтверджують його невиконання, сповістивши другу сторону про це не пізніше ніж за три місяці з часу, коли їй стало відомо про такі причини (119 КТМ України). 
Агентський договір припиняється за угодою сторін, а також у разі: відкликання повноважень комерційного агента суб`єктом, якого він представляє, або відмови комерційного агента від подальшого здійснення комерційного посередництва за договором, укладеним сторонами без визначення строку його дії; вибуття однієї із сторін договору внаслідок її припинення або смерті; виникнення інших обставин, що припиняють повноваження комерційного агента або суб`єкта, якого він представляє (ч. 1 ст. 304 Господарського кодексу України).
В матеріалах справи відсутній договір морського агентування, укладений між ПП «Ларус шиппінг» та компанією BYO LTD. Проте відсутність такого договору не спростовує наявність у ПП «Ларус шиппінг» права на відмову від виконання зобов`язань за таким договором, право на відмову від якого надано законом.
Господарським судом відхиляються доводи ДП «АМПУ» про неможливість припинення правовідносин сторін за договором №367-П-АМПУ-18 від 03.12.2018 з підстав ненадання відповідачем підтверджуючих документів, оскільки надання таких документів ні договором про взаємодію сторін під час агентування суден у морських портах України, ні чинним законодавством не передбачено.
З огляду на викладене господарський суд доходить висновку про припинення правовідносин між ДП «АМПУ» та ПП «Ларус шиппінг», відповідно і компанії BYO LTD, за договором про взаємодію сторін під час агентування суден у морських портах України №367-П-АМПУ-18 від 03.12.2018, які стосувалися надання послуг та оплати зборів у зв`язку з перебуванням судна т/х «МАМВА B» у морському порту Рені з 12.01.2022, тобто з дати отримання позивачем листа №11/01 від 11.01.2022. Судом враховано, що, в даному випадку, мало місце припинення правовідносин щодо надання послуг лише щодо одного конкретного судна. 
Враховуючи відсутність доказів оплати компанією BYO LTD, тобто судновласником, портових зборів за період з травня 2021 року до 11.01.2022, приймаючи до уваги відсутність підстав для покладення відповідного зобов`язання на представника, який діяв від імені судновласника, господарський суд доходить висновку про правомірність часткового задоволення заявлених ДП «АМПУ» вимог в цій частині шляхом присудження до стягнення з компанії BYO LTD заборгованості у розмірі 54 446,80 доларів США (за 8 місяців 2021 року та 11 днів січні 2022 року). У задоволенні вимог про стягнення цієї заборгованості з ПП «Ларус шиппінг» позивачу слід відмовити.
Незважаючи на припинення правовідносин між сторонами, які виникли у зв`язку з перебуванням судна т/х «МАМВА B» в морському порту Рені, вказане судно продовжувало перебувати в порту у зв`язку з накладенням на нього арешту згідно із судовими рішеннями та постановами виконавців.
Проте компанією BYO LTD не було вжито заходів для призначення нового морського агента, також не було укладено договору безпосередньо між судновласником та ДП «АМПУ, докази сплати відповідачем портових зборів з 12.01.2022 в матеріалах справи також відсутні.
Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 15.06.2021 у справі №904/5726/19 у процесуальному законодавстві діє принцип «jura novit curia» («суд знає закони»), який полягає в тому, що: 1) суд знає право; 2) суд самостійно здійснює пошук правових норм щодо спору безвідносно до посилання сторін; 3) суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору (da mihi factum, dabo tibi jus). Активна роль суду в цивільному процесі проявляється, зокрема, у самостійній кваліфікації судом правової природи відносин між позивачем та відповідачем, виборі і застосуванні до спірних правовідносин відповідних норм права, повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, при вирішенні спору суд в межах своїх процесуальних функціональних повноважень та в межах позовних вимог встановлює зміст (правову природу, права та обов`язки ін.) правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин, та визначає правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин. Законодавець указує саме на «норму права», що є значно конкретизованим, аніж закон. Більше того, з огляду на положення ГПК України така функціональність суду носить імперативний характер. Підсумок такої процесуальної діяльності суду знаходять своє відображення в судовому рішенні, зокрема у його мотивувальній й резолютивній частинах. Отже, обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору, покладено саме на суд, що є складовою класичного принципу «jura novit curia».
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 22 Закону України «Про морські порти України» від 17.05.2012 № 4709-VI (зі змінами) у морському порту справляються такі портові збори: корабельний, причальний, якірний, канальний, маяковий, адміністративний та санітарний з урахуванням особливостей справляння, встановлених Законом України "Про внутрішній водний транспорт". Використання коштів від портових зборів допускається виключно за їх цільовим призначенням. Фінансування утримання гідротехнічних споруд в об`ємах, необхідних для підтримання їх паспортних характеристик, здійснюється за рахунок портових зборів, що справляються у морських портах, де розташовані такі гідротехнічні споруди. Розміри ставок портових зборів для кожного морського порту встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері транспорту, відповідно до затвердженої нею методики. Порядок справляння, обліку та використання коштів від портових зборів, крім використання коштів від адміністративного збору з урахуванням особливостей використання, встановлених Кодексом торговельного мореплавства України, визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах морського і внутрішнього водного транспорту. Кошти від адміністративного збору використовуються відповідно до закону.
Порядок справляння та розміри ставок портових зборів, в тому числі, причального та корабельного, врегульований наказом Міністерства інфраструктури України від 27.05.2013 № 316 (зі змінами).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.
За змістом приписів глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.
Наведене дозволяє дійти висновку, що обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.
Позиція господарського суду щодо правомірності застостування при вирішенні даного спору приписів ст. 1212 ЦК України відповідає висновкам, до яких дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23.05.2018р. по справі №629/4628/16-ц та у постанові від 20.11.2018р. по справі №922/3412/17.
Підсумовуючи викладене вище, господарський суд дійшов висновку, що компанією BYO LTD як судновласником без достатньої правової підстави за рахунок ДП «АМПУ» було збережено у себе кошти, які мали бути сплачені на користь Адміністрації морських портів України як портові збори, починаючи з 12.01.2022.
Водночас враховуючи наявне в матеріалах справи рішення від 13.11.2024 у справі №916/2457/24, залишене без змін судами апеляційної та касаційної інстанцій, про витребування судна «МАМВА B» з незаконного володіння ПП «Ларус шиппінг» на користь TINKA SHIPPING S.A., господарський суд вважає за необхідне зазначити наступне.
На судно «МАМВА B» було звернено стягнення у межах виконавчого провадження №64598543 з примусового виконання рішення суду від 04.08.2020 у справі №916/1686/19 про стягнення боргу з компанії BYO LTD на користь ПП «Ларус шиппінг». Вказане майно постановою виконавця від 15.12.2023 було передано у власність ПП «Ларус шиппінг» у зв`язку з неможливістю його реалізації на торгах.
Згідно з ч. ч. 8, 9 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо стягувач виявив бажання залишити за собою нереалізоване майно, він зобов`язаний протягом 10 робочих днів з дня надходження від виконавця відповідного повідомлення внести на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби або рахунок приватного виконавця різницю між вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню на його користь, якщо вартість нереалізованого майна перевищує суму боргу, яка підлягає стягненню за виконавчим документом. За рахунок перерахованих стягувачем коштів оплачуються витрати виконавчого провадження, задовольняються вимоги інших стягувачів та стягуються виконавчий збір і штрафи, а залишок коштів повертається боржникові. Майно передається стягувачу за ціною третього електронного аукціону або за фіксованою ціною. Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу виконавець виносить постанову. За фактом такої передачі виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на таке майно.
В подальшому ПП «Ларус шиппінг» було отримано свідоцтва про реєстрацію судна «Mystic Mariner» (колишня назва «Mamba B») №24/REG/1301470/1422/R від 27.02.2024, про що листом №11-01/03 від 11.03.2024 відповідач повідомив позивача.
Враховуючи передачу у власність ПП «Ларус шиппінг» нереалізованого на торгах майна, господарський суд доходить висновку, що власником такого майна з 15.12.2023 слід вважати ПП «Ларус шиппінг». 
З викладених обставин господарський суд доходить висновку про наявність правових підстав для присудження до стягнення з компанії BYO LTD на користь ДП «АМПУ» безпідставно збережених коштів у вигляді портових зборів, які мали бути сплачені протягом періоду з 12.01.2022 до 15.12.2023, у розмірі 94 651,33 доларів США. 
В силу вимог ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.
Відповідно до ч. ч. 1-5 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.
Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Передача ПП «Ларус шиппінг» у власність нереалізованого на торгах майна поклала на відповідача тягар утримання такого майна згідно з приписами цивільного законодавства. Витребування з незаконного володіння судна на користь TINKA SHIPPING S.A. згідно з рішенням суду від 13.11.2024 у справі №916/2457/24 не звільняє ПП «Ларус шиппінг» від тягаря утримання майна за час його фактичного перебування у володінні відповідача, що узгоджується з такими засадами цивільного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність. 
З урахуванням вищенаведеного господарським судом відхиляються доводи ПП «Ларус шиппінг» про необхідність покладення тягаря сплати портових зборів за спірний період з травня 2021 року до лютого 2024 року на TINKA SHIPPING S.A. з підстав витребування судна на користь останнього згідно з рішенням суду від 13.11.2024 у справі №916/2457/24, яке набрало законної сили 05.03.2025.
Таким чином, з ПП «Ларус шиппінг» на користь ДП «АМПУ» слід стягнути безпідставно набуті кошти у вигляді портових зборів, які мали бути сплачені за період з 16.12.2023 до лютого 2024 року у розмірі 6 096,91 доларів США.
Господарський суд зазначає, що ДП «АМПУ» було заявлено до стягнення як суму основного боргу, так і 3% річних в іноземній валюті (доларах США), з одночасним визначенням відповідних сум в гривневому еквіваленті на дату подання позовної заяви.
Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, наведеної у постанові від 04.07.2018 у справі №761/12665/14-ц, зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який може бути виконаний примусово. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні.
За умовами договору №367-П-АМПУ-18 від 03.12.2018 оплата портових зборів з суден під іноземним прапором здійснюється в іноземній валюті. Наведене, з урахуванням виставлення позивачем рахунків в іноземній валюті, а також відсутність вимоги про стягнення коштів у гривні на дату виконання судового рішення, дозволяє дійти висновку про правомірність зазначення у рішенні суду суми боргу та 3% річних саме в іноземній валюті. 
Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення заявлених ДП «АМПУ» похідних вимог про стягнення пені, 3% річних та збитків від інфляції, суд зазначає наступне. 
Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
З посиланням на приписи ст. 625 ЦК України ДП «АМПУ» було заявлено до стягнення 3% річних у розмірі 8 887,10 доларів США, збитки від інфляції у розмірі 1 321 970,08 грн.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 № 1282-XII (зі змінами).
Статтею 1 Закону України України «Про індексацію грошових доходів населення» встановлено, що для цілей цього Закону терміни вживаються в такому значенні: індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг; індекс споживчих цін - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання; поріг індексації - величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення.
Індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, то зазначена норма ЦК України щодо сплати заборгованості з урахуванням установленого індексу інфляції поширюється лише на випадки прострочення виконання грошового зобов`язання, яке визначене договором у національній валюті - гривні, а не в іноземній або в еквіваленті до іноземної валюти, тому індексація у цьому випадку застосуванню не підлягає. У випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквівалента в іноземній валюті, втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлюються еквівалентом іноземної валюти. Наведений висновок був підтриманий Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 07.07.2020 по справі № 296/10217/15-ц.
Враховуючи вищевикладене, господарський суд доходить висновку, що пред`явлення ДП «АМПУ» позову про стягнення коштів в іноземній валюті має наслідком неможливість нарахування на суму боргу індексу інфляції, оскільки індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає. Таким чином, у задоволенні заявлених ДП «АМПУ» вимог про стягнення збитків від інфляції у розмірі 1 321 970,08 грн позивачу слід відмовити.
Розрахунок 3% річних здійснений позивачем на суму основного боргу станом до 02.07.2024 з дотриманням наступних правил: позивачем перераховано суму боргу в гривневий еквівалент, нараховано 3% річних в гривні, перераховано розмір 3% річних в доларовий еквівалент, який і було заявлено до стягнення. Водночас суд не вбачає правових підстав для перерахування суми боргу в гривневий еквівалент, у зв`язку з чим 3% річних були розраховані на суму боргу у доларах.
Здійснивши перерахунок 3% річних на суму боргу у розмірі 54 446,80 доларів США (з 28.06.2021 до 02.07.2024 на суму 6593, 17 доларів США, з 28.07.2021 до 02.07.2024 6380,48 доларів США, з 27.08.2021 до 02.07.2024 на суму 6593,17 доларів США, з 28.09.2021 до 02.07.2024 на суму 6593,17 доларів США, з 28.10.2021 до 02.07.2024 на суму 6380,48 доларів США, з 26.11.2021 до 02.07.2024 на суму 6593,17 доларів США, з 28.12.2021 до 02.07.2024 на суму 6380,48 доларів США, з 28.01.2022 до 02.07.2024 на суму 6593,17 доларів США, з 28.02.2022 до 02.07.2024 на суму 2339,51 доларів США), присуджену до стягнення з компанії BYO LTD, господарський суд дійшов висновку, що розмір 3% річних становить 4421,86 доларів США. Проте згідно розрахунку позивача розмір відсотків річних за вказаний період становить 4650,08 доларів США.
Наведене має наслідком часткове задоволення заявлених ДП «АМПУ» позовних вимог в цій частині шляхом присудження до стягнення з компанії BYO LTD 3% річних у розмірі 4421,86 доларів США.
Відповідно до ч. 1 ст. 549, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення ним зобов`язання.
Статтею 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов`язань. Частиною ст. ст. 547, 548 ЦК України встановлено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.
За змістом ч. ч. 2, 3 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені. 
З посиланням на приписи чинного законодавства, а також умови договору №367-П-АМПУ-18 від 03.12.2018, всі редакції якого передбачають відповідальність у вигляді сплати пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, ДП «АМПУ» було заявлено до стягнення пеню у розмірі 1 684 882,64 грн, яка була нарахована позивачем на суму основного боргу у гривневому еквіваленті. 
Оскільки на час перерахунку суми основного боргу у гривневий еквівалент курс долара до гривні був нижчий, ніж на час розгляду даного спору, господарський суд дійшов висновку, що нарахування пені у такий спосіб не мало наслідком збільшення пені. 
Суд зазначає, що в період нарахування позивачем пені діяв Господарський кодекс України, який втратив чинність лише 28.08.2025, тобто до закінчення строку нарахування позивачем пені, а, отже, норми цього Кодексу мають застосовуватися під час оцінки позовних вимог ДП «АМПУ». 
Згідно з ч. 4 ст. 231 ГК України розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).
Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГК України). 
В порушення вимог ч. 6 ст. 232 ГК України ДП «АМПУ» було нараховано пеню на заборгованість за грудень 2021 року та січень 2022 року після закінчення шестимісячного строку. Здійснивши перерахунок пені у межах визначених позивачем строків та з дотриманням шестимісячного строку на суму боргу, присуджену до стягнення з компанії BYO LTD з травня 2021 року до 11.01.2022, господарський суд дійшов висновку, що її розмір становить 178 491,17 грн. 
Нарахування пені було здійснено на наступні суми боргу у гривневому еквіваленті, а також протягом наступних періодів: з 28.06.2021 до 30.11.2021 на суму 267269,97 грн, з 28.07.2021 до 31.12.2021 на суму 258648,07 грн, з 27.08.2021 до 31.01.2022 на суму 267269,97 грн, з 28.09.2021 до 28.02.2022 на суму 267269,97 грн, з 28.10.2021 до 31.01.2022 на суму 258648,07 грн, з 26.11.2021 до 30.04.2022 на суму 267269,97 грн, з 28.12.2021 до 31.05.2022 на суму 258648,07 грн, з 28.01.2022 до 30.06.2022 на суму 267269,97 грн, з 28.02.2022 до 28.08.2022 на суму 94837,73 грн.
Наведене має наслідком необхідність часткового задоволення заявлених ДП «АМПУ» позовних вимог шляхом присудження до стягнення з компанії BYO LTD пені у розмірі 178 491,17 грн.
Правові підстави для нарахування пені на іншу частину портових зборів у розмірі 100 748,24 доларів США за період з 12.01.2022 до лютого 2024 року, щодо яких судом було зроблено висновок про їх збереження відповідачами за рахунок позивача, відсутні оскільки пеня сплачується лише у випадках передбачених договором або законом. Наведене у сукупності з іншими підставами має наслідком відмову у задоволенні вимог ДП «АМПУ» про стягнення пені у розмірі 1 506 391,47 грн.
У п. 58 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 «Справа «Серявін та інші проти України», заява №4909/04, зазначено, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії», №37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).
З урахуванням висновків, до яких суд дійшов за результатом вирішення спору, суду не вбачається за необхідне надавати оцінку іншим доводам сторін. 
Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.
Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Підсумовуючи вищезазначене, господарський суд доходить висновку про правомірність часткового задоволення позову ДП «АМПУ» шляхом присудження до стягнення з компанії BYO LTD грошових коштів у загальному розмірі 149 098,13 доларів США, 3 % річних у розмірі 4421,86 доларів США, пені у розмірі 178 491,17 грн; присудження до стягнення з ПП «Ларус шиппінг» на користь ДП «АМПУ» грошових кошті у розмірі 6 096,91 доларів США. В іншій частині позову необхідно відмовити.
Вирішуючи питання про розподіл між сторонами судового збору, господарським судом було встановлено, що ДП «АМПУ» під час звернення до суду з даним позовом не було сплачено судовий збір у встановленому законом розмірі. 
За подання позовів, ціна яких визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується у гривнях з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати (абз. 6 ч. 1 ст. 6 Закону України).
Судом враховано, що станом на 05.07.2024 (дата сплати судового збору) офіційний курс гривні до долара США становив 40,5458 грн за 1 долар США. Таким чином, ціна позову на дату сплати судового збору становила 9 659 694,35 грн (164 082,14 * 40,5458 + 3 006 852,72 = 659 694,35 грн), а, отже, позивач мав сплати судовий збір у розмірі 144 895,42 грн (9 659 694,35 *1,5 % = 144 895,42 грн). Проте позивачем було сплачено лише 144 888,63 грн у зв`язку з чим з позивача в дохід державного бюджету слід стягнути судовий збір у розмірі 6,79 грн.
Судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідачів пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України. Перераховуючи суми, присуджені до стягнення з відповідачів для визначення розміру судового збору, який слід стягнути на користь позивача, судом також було враховано офіційний курс гривні до долара США на дату сплати судового збору. 
Таким чином, з компанії BYO LTD слід стягнути судовий збір у розмірі 96 046,23 грн ((153 519,99 * 40,5458) + 178 491,17 = 6 403 081,98 грн; 6 403 081,98 грн * 144 895,42 грн / 9 659 694,35 грн = 96 046,23 грн); з ПП «Ларус шиппінг» слід стягнути судовий збір у розмірі 3 708,06 грн (6 096,91 * 40,5458 = 247 204,09 грн; 247 204,09 грн * 144 895,42 грн / 9 659 694,35 грн = 3 708,06 грн).

Керуючись ст. ст. 86, 129, 130, 236 – 238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ: 
1. Позов задовольнити частково. 

2. Стягнути з компанії BYO LTD (БЙО ЛТД) ((Henville Building, Prince Charles Street, Charlestown, Nevis West Indies; Хенвіл Білдінг, Принц Чарльз Стріт, Чарльзтаун, Невіс, Вест-Індія) на користь державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (01135, м. Київ, проспект Перемоги, 14; ідентифікаційний код 38727770) в особі Ренійської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Ренійського морського порту) (68800, Одеська область, Рені, вул. Дунайська, буд. 188; ідентифікаційний код 38728465) грошові кошти у розмірі 149 098,13 доларів США (сто сорок дев`ять тисяч дев`яносто вісім доларів США 13 центів), 3 % річних у розмірі 4421,86 доларів США (чотири тисячі чотириста двадцять один долар США 86 центів), пеню у розмірі 178 491,17 грн (сто сімдесят вісім тисяч чотириста дев`яносто одна грн 17 коп.), судовий збір у розмірі 96 046,23 грн (дев`яносто шість тисяч сорок шість грн 23 коп.). 

3. Стягнути з приватного підприємства «Ларус шиппінг» (68800, Одеська обл., м. Рені, вул. Шевченко, 29/3; ідентифікаційний код 35067708) на користь державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (01135, м. Київ, проспект Перемоги, 14; ідентифікаційний код 38727770) в особі Ренійської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Ренійського морського порту) (68800, Одеська область, Рені, вул. Дунайська, буд. 188; ідентифікаційний код 38728465) грошові кошти у розмірі 6 096,91 доларів США (шість тисяч дев`яносто шість доларів США 91 цент), судовий збір у розмірі 3 708,06 грн (три тисячі сімсот вісім грн 06 коп.). 

4. В іншій частині позову відмовити.

5. Стягнути з державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (01135, м. Київ, проспект Перемоги, 14; ідентифікаційний код 38727770) в особі Ренійської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Ренійського морського порту) (68800, Одеська область, Рені, вул. Дунайська, буд. 188; ідентифікаційний код 38728465) в дохід Державного бюджету України /отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106/ судовий збір у розмірі 6,79 грн (шість грн 79 коп.). 

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.
Накази видати після набрання рішенням законної сили. 
Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції до Південно-Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного рішення суду.
Повне рішення складено 08 червня 2026 р.

Суддя С.П. Желєзна