Справа №638/24442/25

Провадження № 2/638/4211/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2026 року        м. Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Гребенюка В.В., 
розглянувши в письмовому провадженні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості про стягнення заборгованості за кредитом,

ВСТАНОВИВ:
У грудні 2025 року Акціонерне товариство «СЕНС БАНК» звернулося до суду із позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитом у розмірі 56373,06 грн., з яких 27532,01 грн. заборгованість по тілу кредиту, 28841,05 грн - заборгованість по відсотках, також - витрати на професійну правничу допомогу 5025,29 грн. і судовий збір.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначав, що 17.11.2021 між АТ «Альфа-Банк» (в подальшому змінено назву на АТ «Сенс Банк») та ОСОБА_1 було укладена Угода про надання споживчого кредиту № 501393021. Позивачем було надано кредит відповідачеві для особистих потреб у сумі 30000 грн. із фіксованою ставкою 45% річних строком на 24 місяці до 17.11.2023 із щомісячним поверненням у сумах згідно графіку платежів, однак останній своїх зобов`язань щодо повернення кредиту та сплати процентів належно не виконав через що утворилась заборгованість, яку заявлено у позові до стягнення.

Ухвалою Шевченківський районний суд м. Харкова від 10.12.2025 відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання, також було встановлено строки для реалізації права сторін на подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень. 

Від сторін не надходило заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, а тому суд, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

До позову додано оферту на укладення угоди про надання кредиту № 501393021 від 17.11.2021 здійснену на підставі Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» (12.08.2022 загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк»).

Відповідно умов оферти, ОСОБА_1 запропонував банку укласти угоду про надання споживчого кредиту у сумі 30000,00 грн., із фіксованою процентною ставкою у 45% річних. Строк кредиту 24 місяці, до 17.11.2023. Спосіб видачі - переказ коштів на рахунок, відкритий в АТ «Альфа-Банк». Також, в оферті викладено прохання направити акцепт на електронну пошту: maslovec42@gmail.com.

У цей же день, АТ «Альфа-Банк» складено акцепт (прийняття) вищевказаної оферти на умовах останньої. 

Також, до позову додано Додаток №1 до Угоди про надання кредиту № 501393021 17.11.2021 з графіком платежів та розрахунком сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супровідних послуг. 

Згідно довідки про ідентифікацію підписання угоди № 501393021 про надання споживчого кредиту здійснено позичальником ОТП-паролем - аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора.

Матеріали справи на момент її розгляду не містять редакції Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», що діяла на момент виникнення між сторонами правовідносин.

Як свідчать меморіальний ордер № 707906441 від 17.11.2021 та виписка по рахунку відповідача останній отримав кредит - 30000,00 грн. 17.11.2021 та частково його сплатив загалом у сумі 275,18 грн. Також, частково сплачено відсотки у сумах 1125,00 грн., 1095,28 грн., 1064,44 грн., 7,29 грн., а загалом 3292,01 грн.

Згідно розрахунку заборгованість відповідача складає 56373,06 грн. з яких: заборгованість за тілом кредиту 27532,01 грн.; заборгованість за відсотками 28841,05 грн.

Розрахунок і виписка узгоджуються з умовами Кредитного договору.

За правилом частинипершоїстатті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205,207 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію".

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

В справі від 12.01.2021 №524/5556/19 Верховний суд дійшов висновку, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором є комбінацією цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави («Позика»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

У статті 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно із частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

У статті 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610, частини першої статті 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Законом України «Про споживче кредитування» у п. 1-1 ст. 1 визначено, що договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Споживчий кредит визначено п. 11 названого закону, як грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Частиною третьою статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст. 77 ЦПК України.) Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з частинами 1, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В даній справі суд виходить з того, що на позивача покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами наявність та розмір заборгованості, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а відповідач має довести, що у нього немає такого обов`язку щодо заборгованості, яка підлягає стягненню (висновок Верховного суду, викладений в постанові від 12 квітня 2023 року у справі № 569/15311/21).

За наведених обставин довів укладення відповідачем вищевказаного кредитного договору, отримання кредиту, часткову сплату останнього та наявність заборгованості, яка підлягає стягненню. 

При зверненні до суду позивачем сплачено 2422,40 грн., що відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача. 

Для захисту своїх прав та отримання професійної правничої допомоги АТ «Сенс Банк» уклало з Адвокатським об`єднанням «СмартЛекс» Договір про надання послуг № 1006 від 28.01.2025 (далі - Договір). Даним договором передбачено, що за надання послуг замовник сплачує на користь виконавця винагороду (гонорар) у нижченаведеному розмірі: - за підготовку і подання позовної заяви до суду - 375,00 грн; - за отримання рішення суду - 225,00 грн; - комісійна винагорода від стягнутих коштів на користь замовника - 7,85 %.

До стягнення за професійну правничу допомогу, позивачем нараховано 5025,28 грн. (із розрахунку: 375,00 грн + 225,00 грн + 56373,06 грн х 7,85 %).

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом, за ч. 8 ст. 141 ЦПК України, на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Однак, суду не надано Актів прийому-передачі наданих послуг, які є підставою для розрахунків між позивачем та Адвокатським об`єднанням «СмартЛекс» і визначають надані послуги згідно до пп. пп. 3.3.1 - 3.3.5 п. 3.3 Договору про надання послуг № 1006 від 28.01.2025.

Зокрема, Замовник (АТ «Сенс Банк») за пп. 3.3.1 Договору має щомісячно надавати Виконавцю (Адвокатським об`єднанням «СмартЛекс») звіт про результати погашеної заборгованості. У випадку зауважень замовник і виконавець їх врегульовують. На підставі зазначеного звіту, у відповідності до пп. 3.3.2 Договору виконавець надає замовнику два екземпляри Акту прийому-передачі наданих послуг. А замовник, згідно положень пп. 3.3.3 Договору має підписати такі акти або надіслати виконавцю мотивовану відмову. Підписаний сторонами Акт прийому-передачі наданих послуг є підставою для проведення розрахунків за надані послуги.

Враховуючи, що перелік послуг та їх вартість ще підлягають погодженню і визначенню згідно наведених пунктів Договору про надання послуг № 1006 від 28.01.2025, а сам договір не є підставою для оплати послуг, на сьогодні суду не надано належних доказів, які б визначали суми, що підлягають сплаті за професійну правничу допомогу.

Отже, в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 10, 12, 81, 141, 264-265, 273, 279, 354 - 355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:
Позовні вимоги задовільнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» заборгованість за кредитом у розмірі 56373,06 грн. (п`ятьдесят шість тисяч триста сімдесят три грн. 06 коп.) з яких: заборгованість за тілом кредиту 27532,01 грн.; заборгованість за відсотками 28841,05 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» судовий збір - 2422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві грн. 40 коп.).

В решті позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З текстом даного судового рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Повний текст судового рішення складено в день його ухвалення.

Позивач: Акціонерне товариство "СЕНС БАНК", тел.: 380939741949, адреса 03150, м.Київ, вул. Велика Васильківська, 100, ЄДРПОУ 23494714.

Представник позивача: адвокат МИХАЙЛОВА ЮЛІЯ ВІКТОРІВНА ел. пошта ІНФОРМАЦІЯ_1 тел. НОМЕР_1 адреса М. КИЇВ, вул. Ж. Жабаєва, 7 РНОКПП НОМЕР_2 .
Відповідач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя           В. В. Гребенюк