Справа № 683/586/26
2/683/807/2026 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2026 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області в особі головуючої - судді Кутасевич О.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу № 683/586/26, номер провадження 2/683/807/2026 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

встановив:

У лютому 2026 року представник ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК ЄАПБ») Король В.А. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами: 
-№ 22295-05/2025 від 09 травня 2025 року в розмірі 20900 грн, з яких: 5000 грн заборгованості за основною сумою боргу; 5400 грн заборгованості за відсотками; 10000 грн заборгованості за штрафом; 500 грн комісії за видачу кредиту;
- № 9892631 від 07 лютого 2025 року в розмірі 41400 грн, з яких: 15000 грн заборгованості за основною сумою боргу; 18900 грн заборгованості по комісії за обслуговування кредиту; 7500 грн заборгованості за неустойкою (штраф, пеня),
а всього у загальному розмірі 62300 грн, а також просив стягнути понесені позивачем судові витрати.
В обґрунтування заявленого позову вказує, що 09 травня 2025 року ОСОБА_1 уклала з товариством з обмеженою відповідальністю «Стар Файненс Груп» (далі ТОВ «Стар Файненс Груп») договір про надання фінансового кредиту № 22295-05/2025.
07 лютого 2025 року ОСОБА_1 та товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі ТОВ «Мілоан») укладено кредитний договір № 9892631.
Вказані договори були підписані електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на його номер телефону, що підтверджується умовами договорів, реквізитами та підписами сторін.
За загальними умовами вказаних кредитних договорів позичальник ОСОБА_1 отримала кредитні кошти на умовах платності користування та зобов`язалась повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування коштами та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договорами.
Однак, в подальшому відповідачка не виконала свої зобов`язання щодо повернення наданого йому кредиту та інших платежів.
29 вересня 2025 року ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» уклали договір факторингу №25092025/1, відповідно до умов якого ТОВ «Стар Файненс Груп» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, в тому числі за кредитним договором № 22295-05/2025 від 09 травня 2025 року, укладеним з відповідачкою.
18 вересня 2025 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» уклали договір факторингу №18092025, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило позивачу права грошової вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, в тому числі за договором № 9892631 від 07 лютого 2025 року, укладеним з відповідачкою.
Таким чином, за вказаними договорами факторингу до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги за зобов`язаннями ОСОБА_1 за вказаними кредитними договорами.
Оскільки відповідачка в добровільному порядку не виконала своїх зобов`язань, тому товариство змушене було звернутися до суду за захистом своїх прав.
Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 02 березня 2026 року у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України.
Відповідач своїм правом на подачу відзиву у встановлені судом строки, згідно ухвали Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 02 березня 2026 року, не скористався.
Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 09 травня 2025 року ОСОБА_1 уклала з ТОВ «Стар Файненс Груп» договір про надання фінансового кредиту № 22295-05/2025, відповідно до якого отримала кредитні кошти в сумі 5000 грн строком на 120 днів (до 05 вересня 2025 року) на умовах строковості, зворотності, платності зі сплатою процентів в розмірі 0,98% вдень на залишок заборгованості, та комісії за видачу кредиту в сумі 500 грн, що складає 10% від суми кредиту.
07 лютого 2025 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №9892631, відповідно до якого остання отримала кредит в розмірі 15 000 грн строком на 345 днів до 18 січня 2026 року на умовах строковості, зворотності, платності зі сплатою процентів в розмірі 0,93% вдень на залишок заборгованості, комісією за надання кредиту в сумі 1687,50 грн, яка нараховується за ставкою 11,25 % від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту.
П.1.5.1 передбачена комісія за обслуговування кредиту за весь строк кредитування 46200 грн, що нараховується за ставкою 14% від суми кредиту в перший день кожного наступного розрахункового періоду.
Відповідно до п.4.1. договору передбачено, що у разі прострочення позичальником зобов`язань з повернення кредиту (частину кредиту згідно графіку платежів) та/або сплати процентів за його користування та/або комісії та/або інших платежів згідно з умовами цього договору та графіків платежів, позичальник зобов`язаний сплатити на користь кредитодавця штраф у розмірі 1000 грн за кожний випадок порушення (невиконання або неналежне виконання) зобов`язання зі сплати платежів у визначені графіком платежів дати платежів, якщо порушення відповідної дати платежу триває більше ніж 2 днів.
Указані кредитні договори підписані відповідно до умов ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» шляхом обміну електронними повідомленнями, направленими на мобільний телефон відповідачки.
ТОВ «Стар Файненс Груп» свої зобов`язання за Договором кредиту № 22295-05/2025 виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 5 000 грн шляхом перерахування 09 травня 2025 року на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 хх-хххх-8366, яка вказана позичальником при укладенні договору, що підтверджується довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» про проведення платежу від 16 грудня 2025 року.
ТОВ «ТОВ «Мілоан» також виконало свої зобов`язання за Договором кредиту №9892631 та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 15000 грн шляхом перерахування 07 лютого 2025 року на банківську картку позичальника № НОМЕР_2 , яка вказана позичальником при укладенні договору, що підтверджується платіжним дорученням від 07 лютого 2025 року.
У встановлені цими договорами строк ОСОБА_1 не повернула кредитні кошти та не сплатила нараховані проценти та інші платежі.
25 вересня 2025 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №25092025/1, відповідно до умов якого ТОВ «Стар Файненс Груп» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі божників, в тому числі до ОСОБА_1 за кредитним договором № 22295-05/2025 від 09 травня 2025 року в розмірі 20900 грн, з яких: 5000 грн заборгованості за основною сумою боргу; 5400 грн заборгованості за відсотками; 10000 грн заборгованості за штрафом; 500 грн комісії за видачу кредиту, що підтверджуєтся копією договору, актом прийому-передачу Реєстру боржників та платіжною інструкцією №117 від 29 вересня 2025 року. 
18 вересня 2025 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу №18092025 відповідно до якого ТОВ «Мілоан» набуло права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників, в тому числі до ОСОБА_2 за кредитним договором №9892631 від 07 лютого 2025 року в розмірі 41400 грн, з яких: 15000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 18900 грн сума заборгованості по комісії за обслуговування кредиту; 7500 грн сума заборгованості за неустойкою (штраф, пеня), що підтверджується копією договору факторингу, актом прийому-передачу Реєстру боржників та платіжною інструкцією №114 від 19 вересня 2025 року 
Отже, ТОВ «ФК «ЄАПБ», набувши статусу нового кредитора, отримало право пред`явлення вимоги до ОСОБА_1 щодо погашення наявної в неї заборгованості в розмірі 62300 грн.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором.
Відповідно до ч.2 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Таким чином, позивачем доведено факт укладення кредитних договорів, факт отримання відповідачкою грошових коштів та порушення останньою зобов`язання щодо їх повернення, а також те, що о до позивача у встановленому законом порядку перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за вказаними кредитними договорами.
Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором № 22295-05/2025 від 09 травня 2025 року у ОСОБА_1 станом на 05 вересня 2025 року утворилась заборгованість в розмірі 20900 грн, з яких: 5000 грн заборгованості за основною сумою боргу; 5400 грн заборгованості за відсотками; 10000 грн заборгованості за штрафом; 500 грн комісії за видачу кредиту.
Згідно з відомостями ТОВ «Мілоан» у ОСОБА_1 за кредитним договором №9892631 від 07 лютого 2025 року утворилась заборгованість в розмірі 41400 грн, з яких: 15000 грн заборгованості за основною сумою боргу; 18900 грн заборгованості по комісії за обслуговування кредиту; 7500 грн заборгованості за неустойкою (штраф, пеня).
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідачкою не додано доказів на спростування позовних вимог щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту, відсотками та комісією за надання кредиту, а тому із неї на користь позивача слід стягнути за договором № 22295-05/2025 від 09 травня 2025 року 10900 грн, з яких: 5000 грн заборгованості за основною сумою боргу; 5400 грн заборгованості за відсотками та 500 грн комісії за видачу кредиту та 15 000 грн тіла кредиту за договором №9892631 від 07 лютого 2025 року.
Законом України "Про споживче кредитування" безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту, і підписуючи договір, відповідач погодився з розміром комісії 500 грн за отримання кредитних коштів.
При вирішенні позовних вимог щодо стягнення комісії за обслуговування кредиту в розмірі 18900 грн за договором №9892631, суд виходить з наступного. 
Як вбачається із розділу «Терміни та визначення» зазначеного договору, комісія за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості) - встановлена п.1.5.2 цього Договору винагорода за обслуговуванням кредиту (кредитної заборгованості) Кредитодавцем протягом всього строку кредитування, що включає цілодобове надання Позичальнику актуальної облікової інформації шляхом розміщення її в особистому кабінеті Позичальника, зокрема про розмір нарахованої та сплаченої заборгованості за цим Договором, її складові, розрахунок поточного платежу, розрахунок суми для повного погашення заборгованості, графік платежів, негайне оновлення інформації при настанні змін, цілодобове забезпечення можливості через особистий кабінет здійснювати миттєвий безкоштовний для Позичальника переказ з автоматичним додаванням всіх необхідних реквізитів для погашення заборгованості за цим Договором, надсилання Позичальнику текстових повідомлень з нагадуваннями про дати платежів, інформування про зарахування платежів, згенеровані одноразові ідентифікатори/паролі, інші сервісні повідомлення, консультування та надання інформації з питань пов?язаних з обслуговуванням кредиту та виконанням цього Договору службами підтримки Кредитодавця, тощо, яка нараховується Кредитодавцем та сплачується Позичальником за кожний визначений Графіком платежів розрахунковий період (крім останнього).
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08.06.2017 № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10.05.2007 № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».
Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит до загальних витрат за споживчим кредитом, тобто витрат споживача, включають проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо можливості встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.
Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує платність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до частин 1, 2 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
За змістом частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Згідно з ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
З урахуванням зазначеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10.06.2017), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21).
У постанові Верховного Суду від 31.08.2022 у справі № 202/5330/19 вказано, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». 
Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Схожі правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14.09.2022 у справі № 755/11636/21, від 08.02.2023 у справі № 168/349/20 та інших, а у подальшому також підтримано й у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.11.2023 у справі № 204/224/21, згідно якої якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Позивачем не долучено доказів, які підтверджують отримання ОСОБА_1 послуг, перелічених у кредитному договорі №9892631 або інших послуг, надання яких забезпечувалося кредитодавцем.
Відтак, оскільки ОСОБА_1 було встановлено комісію за послуги кредитодавця, однак позивач не надав доказів отримання відповідачкою таких послуг, положення кредитного договору щодо обов`язку позичальниці сплачувати плату за обслуговування кредиту у відповідних розрахункових періодах є нікчемними.
Вказаний висновок ґрунтується на правовій позиції викладеній в Постанові від 13.07.2022 Великої Палати Верховного Суду у справі № 496/3134/19.
Принципи добросовісності, розумності та справедливості є фундаментальними засадами цивільного законодавства та основами зобов`язання (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, ч. 3 ст. 509 ЦК України), спрямованими, зокрема, на реалізацію правовладдя та встановлення меж поведінки у цивільних відносинах. Добросовісність у діях їхнього учасника означає прагнення сумлінно використовувати цивільні права і сумлінно виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями, бездіяльністю шкоди правам та інтересам інших осіб.
З урахуванням принципів справедливості та добросовісності, на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідачки заборгованості за комісією у розмірі 18900 грн за кредитним договором №9892631 в розмірі 18900 грн є такими, що не відповідають принципам справедливості та добросовісності, а відтак у задоволенні позову в цій частині слід відмовити.
Крім того, суд зважає на те, що вказаним договором передбачено також і комісію за надання кредиту в сумі 1687,50 грн, однак позивачем ці види комісії не розмежовуються. 
Надані позивачем відомості «ТОВ «Мілоан» про нарахування та погашення не є розрахунком заборгованості та з них неможливо встановити, чи вносились відповідачкою будь-які платежі на погашення комісій.
Щодо стягнення суми заборгованості за штрафом в сумі 10000 грн за договором №22295-05/2025 та 10 000 грн за договором №9892631 суд керується наступним.
Згідно з пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, в подальшому його дія неодноразово продовжувалася.
Оскільки штрафні санкції за договорами № 22295-05/2025 та №9892631 нараховані у період дії в Україні воєнного стану, то відповідачка на підставі п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України звільняється від обов`язку сплати на користь позивача, як кредитодавця, штрафу.
Відповідно до статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
При розподілі судових витрат суд враховує пропорційність задоволених вимог. Позов заявлено з ціною 62300 грн, а задоволено на суму 25900 грн, тобто на 41,57% (25900 х 100 : 62300).
За таких обставин з відповідача на користь позивача слід стягнути 1383,45 грн (3 328 грн х 41,57%) судового збору.
Керуючись 4-13, 17, 18, 81, 141, 263, 265, 274 ЦПК України,ст.ст. 512, 514, 516, 525, 526, 610-612, 625, 1054 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію», суд

вирішив:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитними договорами у загальному розмірі 25900 грн, а саме:
за кредитним договором № 22295-05/2025 в розмірі 10900 грн, з яких: 5 000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 5400 грн сума заборгованості за відсоткам; 500 грн сума комісії за видачу кредиту;
за кредитним договором № 7399235 в розмірі 15000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу.
У решті позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів 1383,45 грн судового збору.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», місце знаходження: вул. Симона Петлюри 30 м. Київ; адреса для листування: вул. Лісова, 2, поверх 4 м. Бровари Київської області, ЄДРПОУ 35625014.
Відповідач: ОСОБА_1 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Суддя