ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2026	Справа № 910/2680/26	

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К. І., розглянувши у спрощеному позовному провадженні господарську справу
за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Тас»
до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» 
про стягнення 37 679,43 грн

без повідомлення учасників справи

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Тас» (далі - ПрАТ «СГ «Тас», позивач) до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» (далі - ПрАТ «СК «Еталон», відповідач) про стягнення страхового відшкодування в сумі 37 679,43 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок ДТП, яка сталася 06.08.2023 у місті Луцьку, застрахований у позивача транспортний засіб був пошкоджений, у зв`язку з чим позивач сплатив потерпілій особі страхове відшкодування на суму 29 881,99 грн. Посилаючись на ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування", ПрАТ «СГ «Тас» вказало, що йому перейшло право вимоги до відповідача на відшкодовану потерпілому матеріальну шкоду, завдану страхувальником відповідача, визнаним винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яку ПрАТ «СК «Еталон» не сплатило.
У позові ПрАТ «СГ «Тас» просить стягнути з відповідача страхове відшкодування в сумі 29 881,99 грн, пеню в сумі 4 569,08 грн, 3% річних у сумі 945,58 грн та інфляційні втрати в сумі 2 282,78 грн, що разом складає 37 679,43 грн.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.03.2026 за вказаною позовною заявою було відкрите провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, учасникам справи надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки.
Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи, у строк, визначений законом, відзиву не надав, його позиція щодо заявлених вимог суду невідома. Згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Ураховуючи, що відповідач не скористався наданим йому правом у межах визначеного законом процесуального строку на подання відзиву, суд дійшов висновку про можливість вирішення спору за відсутності відзиву відповідача.
Отже, розглянувши позовні вимоги та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Установлено, що відповідно до договору добровільного комплексного страхування транспортних ризиків № AZEP-215243018 від 19.06.2023, укладеного між ПрАТ «СГ «Тас» (страховик) та ОСОБА_1 (страхувальник), були застраховані майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом Honda CR-V, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .
06.08.2023 у місті Луцьк сталась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого у позивача автомобіля марки Honda CR-V, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля марки Chery Amulet, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 . 
За фактом вказаної ДТП водіями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було складене повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол) від 06.08.2023, у якому водій автомобіля марки Chery Amulet, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_5 визнав повністю свою вину у вказаній ДТП.
Внаслідок зазначеної ДТП був пошкоджений застрахований у позивача транспортний засіб Honda CR-V, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_1 .
Відповідно до ремонтної калькуляції № 15145_53 від 18.08.2023 вартість відновлювального ремонту Honda CR-V, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , склала 29 881,98 грн.
У подальшому на підставі розрахунку страхового відшкодування від 05.09.2023 та страхового акту № 17124/53/923 від 05.09.2023 ПрАТ «СГ «Тас» здійснило потерпілій особі виплату страхового відшкодування в сумі 29 881,98 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 360858 від 06.09.2023.
Частиною 1 статті 16 Закону України "Про страхування" (тут і далі - в редакції станом на час спірних правовідносин) передбачено, що за договором страхування страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.
Відповідно до положень статті 9 Закону України "Про страхування" страхова виплата - це грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. При страхуванні майна страхова сума встановлюється в межах вартості майна за цінами і тарифами, що діють на момент укладання договору, якщо інше не передбачено договором страхування.
Статтею 25 Закону України "Про страхування" встановлено, що виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта, який складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що визначається страховиком.
Згідно зі ст. 27 Закону України "Про страхування" та ч. 1 ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність винної особи, яка керувала автомобілем Chery Amulet, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , була застрахована в ПрАТ «СК «Еталон» згідно з Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/006741982.
Отже відповідач є особою, відповідальною за спричинену у дорожньо-транспортній пригоді шкоду, та згідно з положеннями Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" він відповідає за вимогами позивача (ПрАТ «СГ «Тас»), як страховика, що виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів потерпілій особі в межах, передбачених договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності.
Матеріали справи свідчать, що 21.11.2024 позивач (ПрАТ «СГ «Тас») звернувся до страховика винної особи - ПрАТ «СК «Еталон» із заявою № 07233/9224 від 21.11.2024 про виплату страхового відшкодування на суму 29 881,99 грн, однак, відповіді та задоволення на неї не отримав.
Згідно з п. 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (тут і далі - в редакції станом на час спірних правовідносин) при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до вимог ч. 2, 3 ст. 22, ст. 1166 та ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір реальних збитків не може бути меншим реальної вартості робіт виконаних або таких, які особа, яка зазнала збитків, мусить виконати з метою відновлення пошкодженої речі, що відповідає загальному правилу відшкодування збитків в повному обсязі.
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 06.07.2018 по справі № 924/675/17, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, але виходячи з вартості відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнта зносу деталей, ПДВ та з вирахуванням франшизи.
Зокрема, відповідно до статті 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
Таким чином положеннями статті 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, розраховуються у порядку, встановленому законодавством, з урахуванням зносу. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах по справі № 910/6094/17 від 02.05.2018, по справі № 910/5001/17 від 12.03.2018, по справі № 910/20199/17 від 01.06.2018, по справі № 910/22886/16 від 01.02.2018, по справі № 910/171/17 від 02.10.2018.
Згідно з п. 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092 (далі - Методика), коефіцієнт фізичного зносу дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД, 7 років - для інших легкових КТЗ, тощо.
Із матеріалів справи вбачається, що на момент настання дорожньо-транспортної пригоди (06.08.2023) строк експлуатації пошкодженого транспортного засобу Honda CR-V, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , перевищував 7 років (з 2008 року), а отже, в даному випадку підлягає застосуванню коефіцієнт фізичного зносу деталей вказаного автомобіля.
Згідно з ремонтною калькуляцією № 15145_53 від 18.08.2023, наданою позивачем, загальна вартість відновлювального ремонту склала 47509,42 грн, водночас, оскільки до складників зазначеного транспортного засобу був застосований коефіцієнт фізичного зносу (70%) в сумі 17 627,44 грн, то розмір матеріального збитку склав 29 881,98 грн (47 509,42 - 17 627,44).
Також відповідно до статті 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.
Згідно з Полісом № АР/006741982 щодо страхування цивільно-правової відповідальності винної особи ліміт відповідальності страховика перед страхувальником становить 160 000,00 грн., а франшиза - 0,00 грн., відтак, сума страхового відшкодування, що підлягає виплаті позивачу становить 29 881,98 грн.
Разом з тим відповідач не надав суду будь-яких доказів вчинення дій, направлених на виконання свого юридичного обов`язку, у тому числі щодо визначення розміру власного зобов`язання, у зв`язку з чим суд вважає доведеною позивачем належними засобами доказування вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля в сумі 29 881,98 грн. 
Таким чином позов ПрАТ «СГ «Тас» в частині стягнення страхового відшкодування в сумі 29 881,99 грн підлягає задоволенню.
Щодо вимоги позивача про стягнення пені в сумі 4 569,08 грн, нарахованої за прострочене зобов`язання за період з 20.02.2025 по 19.08.2025, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 992 Цивільного кодексу України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.
Згідно з п. 36.5 статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.
При цьому суд враховує, що приписами статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що строк виконання грошового зобов`язання страховика за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів по виплаті особі страхового відшкодування, яка має право на отримання такого відшкодування, становить 90 днів з моменту отримання відповідної заяви.
Із матеріалів справи вбачається, що із заявою про виплату страхового відшкодування позивач звернувся до відповідача 21.11.2024, відтак, строк виконання зобов`язання відповідачем для здійснення грошової виплати закінчився 19.02.2025 і позивач його правильно обрахував.
Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені за період з 20.02.2025 по 19.08.2025, суд встановив, що він є арифметично правильним, а тому з відповідача підлягає стягненню пеня в сумі 4 569,08 грн.
Також позивач заявив до стягнення 3% річних у сумі 945,58 грн та інфляційні втрати в сумі 2 282,78 грн, нарахованих за прострочення зобов`язання у період з 20.02.2025 по 11.03.2026.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Як вбачається з аналізу статей 612, 625 Цивільного кодексу України, право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних, які не є штрафними санкціями, є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17 та від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц вказала, що приписи статті 625 Цивільного кодексу України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01.06.2016 у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, й з факту завдання шкоди особі.
Перевіривши розрахунок позивача щодо нарахування матеріальних втрат за вищевказаний період, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог і в цій частині позову - щодо стягнення з відповідача 3% річних у сумі 945,58 грн та інфляційних втрат в сумі 2 282,78 грн.
Отже позов ПрАТ «СГ «Тас» підлягає задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача
На підставі викладеного, керуючись ст. 73 - 79, 129, 236 - 238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Тас» до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» про стягнення 37 679,43 грн задовольнити.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» (03067, м. Київ, вул. Гарматна, буд. 8, прим. 6, ідентифікаційний код 20080515) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Тас» (03062, м. Київ, пр. Берестейський, буд. 65, ідентифікаційний код 30115243) страхове відшкодування в сумі 29 881 (двадцять дев`ять тисяч вісімсот вісімдесят одну) грн 99 коп., пеню в сумі 4 569 (чотири тисячі п`ятсот шістдесят дев`ять) грн 08 коп., 3% річних у сумі 945 (дев`ятсот сорок п`ять) грн 58 коп., інфляційні втрати в сумі 2 282 (дві тисячі двісті вісімдесят дві) грн 78 коп. та судовий збір у сумі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн 40 коп.
Повне судове рішення складене 8 червня 2026 року. 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головіна К. І.