Справа № 204/3043/26 
Провадження № 2/204/2958/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2026 року м. Дніпро

Чечелівський районний суд міста Дніпра у складі: 
головуючого - судді     Черкез Д.Л.,
за участю секретаря судового засідання   Борсук А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ: 

25 березня 2026 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 702666393 від 03.11.2021 у розмірі 36 338,40 грн., сплачений судовий збір у розмірі 2 662,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 7 000,00 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що 03.11.2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідач уклали кредитний договір № 702666393 на суму 9 000,00 грн. Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора MNV458PY. Згідно з умовами Кредитного договору, Первісний кредитор належним чином виконав свої зобов`язання та надав відповідачу грошові кошти у сумі 9 000,00 шляхом перерахування через банкпровайдер. 28.11.2018 між Первісним кредитором та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено Договір факторингу № 28/1118-01 (далі - Договір факторингу 1). Первісний кредитор та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» на виконання Договору факторингу 1 підписали Реєстр прав вимоги № 167 від 04.01.2022, за яким від Первісного кредитора до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором у розмірі зазначеному у Реєстрі прав вимоги. 05.08.2020 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 05/0820-01 (далі - Договір факторингу 2). ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» на виконання Договору факторингу 2 підписали Реєстр прав вимоги № 10 від 31.07.2023 до Договору факторингу 2, за яким від ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором у розмірі зазначеному у Реєстрі прав вимоги. 04.06.2025 між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та позивачем укладено Договір факторингу № 04/06/25-Ю (далі - Договір факторингу 3) відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором. Відповідно до Реєстру Боржників № б/н від 04.06.2025 за Договором факторингу 3 від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 36 338,40 грн. Зазначає, що позивач не здійснював жодних нарахувань за кредитним договором. Станом на дату подання позовної заяви на рахунки позивача не надходило жодного платежу на погашення заборгованості відповідача за кредитним договорам. Враховуючи вищезазначене, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем, на момент подання позовної заяви, за кредитним договором, становить - 36 338,40 грн., яка складається з: 9 000,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 27 338,40 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 0,00 грн. - заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи). Також, у зв`язку зі зверненням до суду з даним позовом позивачем понесено витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн. Тому, Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» вимушено звернутися до суду для стягнення з відповідача вказаної вище суми заборгованості.
Ухвалою суду від 26 березня 2026 року у вказаній справі було відкрито провадження, визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін.
27 квітня 2026 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідачем вказаний позов не визнається повністю з наступних підстав. Позивач обґрунтовує своє право вимоги ланцюжком договорів факторингу, однак аналіз дат укладення цих договорів свідчить про неможливість переходу права вимоги саме за кредитним договором укладеним із відповідачем. Як зазначає відповідач, на момент укладення Договору факторингу № 1 (2018 р.) та Договору факторингу № 2 (2020 року) кредитного зобов`язання відповідача фізично не існувало. Отже, ці договори не могли бути правовою підставою для відступлення права вимоги за договором, який з`явиться лише у 2021 році. Звертає увагу суду, що Договір факторингу № 2 був укладений 05.08.2020 року, тобто за рік до того, як відповідач взяла кредит. Позивач стверджує, що передача відбулася пізніше за Реєстром № 10 від 31.07.2023 року, однак Реєстр є лише додатком до основного договору, оскільки предмет основного Договору № 2 (від 2020 року) не міг включати зобов`язання відповідача від 2021 року. Також позивач обґрунтовує своє право вимоги ланцюгом договорів, зокрема Договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року. Однак, згідно з п. 8.2. наданого позивачем договору, його строк закінчився 28 листопада 2019 року, що свідчить про повну відсутність правових підстав для позову та неналежність позивача. Крім того зазначає, що кредитори (первісний та наступні) протягом 4 років не вживали заходів для стягнення боргу та не повідомляли відповідача про зміну реквізитів (порушення п. 5.2.4 Договору факторингу). Така поведінка спрямована на штучне накопичення відсотків і є зловживанням правом. Крім того, вважає розрахунок заборгованості незаконним та необґрунтованим, оскільки: нарахування санкцій та підвищених відсотків у січні-лютому 2022 року прямо суперечило Закону № 540-IX (щодо карантинних обмежень); розрахунок включає нарахування після 24.02.2022 р., що прямо порушує п. 18 Прикінцевих положень ЦК України, який звільняє споживача від відповідальності за прострочення у період дії воєнного стану; щоденна ставка 2,98% (понад 1000% річних) є несправедливою та неспівмірною та суперечить принципам розумності та добросовісності відповідно до ст. ст. 3, 627 ЦК України. Також зазначає, що оскільки строк кредитування сплив 03.12.2021 року, позивач втратив право нараховувати проценти за ставкою, передбаченою для «дисконтного» чи будь-якого іншого періоду користування. Будь-які нарахування після цієї дати під виглядом «процентів за користування» є безпідставними та не підлягають стягненню. З урахуванням викладеного просила суд у задоволенні позовної заяви відмовити у повному обсязі, у зв`язку з недоведеністю права вимоги та закінченням строку дії договору факторингу, на який посилається позивач (а.с. 105-109).
27 квітня 2026 року від представника позивача - Кукси К.О. до суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що ознайомившись з відзивом на позовну заяву, вважають заперечення відповідача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Щодо переходу права вимоги за кредитним договором до позивача зазначає, що між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до якого строк дії цього Договору закінчується 28 листопада 2019 року. Відповідно до п.8.6 Додатки та додаткові угоди до даного Договору набувають чинності з моменту їх підписання обома Сторонами та становлять його невід`ємну частину. В подальшому ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали ряд додаткових угод: № 19 від 28.11.2019, № 26 від 31.12.2020, № 27 від 31.12.2021, № 31 від 31.12.2022, № 32 від 31.12.2023, якими продовжено строк дії договору до 31 грудня 2024 року Таким чином, з урахуванням визначених строків дії цього договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії, з 28.11.2018 по 31.12.2024. Крім того зазначила, що згідно п. 4.1. договору факторингу, право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в день підписання Сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку, а отже право вимоги до відповідача перейшло до ТОВ «Таліон Плюс» 04.01.2022, тобто після укладання Кредитного договору № 702666393 від 03.11.2021. Таким чином, на момент включення цього кредитного договору до реєстру, право вимоги вже існувало, а не є майбутнім, як помилково вважає відповідач. Щодо переходу права вимоги за кредитним договором відповідно до договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 вказує, що відповідно до пункту 8.2 Договору факторингу строк дії цього Договору закінчується 04 серпня 2021 року. В подальшому Сторони уклали ряд додаткових угод: № 2 від 03.08.2021 та № 3 від 30.12.2022, якими продовжено строк дії Договору факторингу до 30.12.2024 включно, всі інші умови залишились без змін. Згідно п. 4.1. Право вимоги переходить від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимог, по формі установленій в відповідному додатку. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 10 від 31.07.2023 до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 36 338,40 грн. Отже, договір № 05/0820 - 01 є рамковою угодою, адже він підтверджує згоду двох сторін співпрацювати протягом визначеного проміжку часу, а саме 05.08.2020 - 30.12.2024. З урахуванням визначених строків дії цього договору, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії. Щодо переходу права вимоги за кредитним договором відповідно до договору факторингу №04/06/25-Ю від 04.06.2025 зазначає, що згідно п.1.2 Договору перехід від Клієнта (ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс») до Фактора (Позивач) Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акта прийому-передачі Реєстру Боржників згідно з Додатком №2. На підтвердження переходу права вимоги до позивача, разом з позовною заявою долучено Акт прийому-передачі Реєстру Боржників. Щодо направлення письмового повідомлення боржнику щодо зміни сторони кредитора вказано, що дане твердження не є підставою для звільнення боржника від виконання кредитного договору, а лише означає виконання боржника свого зобов`язання перед кредитодавцем, з яким укладав договір, що не виконано. Щодо нарахування відсотків за кредитним договором зазначено, що орієнтовна загальна вартість кредиту для суми кредиту за першим Траншем, що вказана в п. 1.3. Договору, за умови застосування до відносин між сторонами правил нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою, складає 11 403,00 грн. та включає в себе загальні витрати за кредитом у вигляді процентів за користування Кредитом у розмірі 2 403,00 грн. та суму кредиту у розмірі 9 000,00 грн. Нарахування відсотків за період 03.11.2021 - 03.12.2021 здійснювалося за такою формулою: 9 000,00 грн. (сума виданого кредиту)*0,89 (процентна ставка)/100 = 80,10 (сума за один день користування кредитом). Крім того зазначає, що 07.12.2021 нараховано різницю між нарахованими процентами за Базовою процентною ставкою та Дисконтною процентною ставкою за весь строк користування Кредитом протягом Дисконтного періоду. До того ж, в п. 1.12.2. з наступного дня після закінчення Дисконтного періоду Позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 1 087,70 процентів річних, що становить 2,98 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним. Нарахування відсотків за період 08.12.2021 - 02.03.2022 здійснюється за такою формулою: 9 000,00 (сума виданого кредиту)* 2,98 (процентна ставка)/100= 268,20 грн. (сума за один день користування кредитом після закінчення Дисконтного періоду). Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір є правомірним, оскільки його недійсність законом прямо не встановлена та судом він недійсними не визнаний, а тому відповідно до ст. 204 ЦК України, є правомірним і повинен виконуватися належним чином, виходячи зі змісту норм матеріального права та з урахуванням умов і змісту самого договору. Крім того, кредитним договором № 702666393 від 03.11.2021 передбачено розмір прострочених відсотків та конкретну процентну ставку яка буде застосовуватись в період прострочення. Всі нарахування відсотків нараховувались в межах погоджених умов кредитного договору (а.с. 112-124).
28 квітня 2026 від відповідача до суду надійшли заперечення (на відповідь на відзив) в яких зазначено, що позивач не надав доказів того, що ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» після 03.11.2021 здійснило фактичну передачу документації по кредиту, укладеним з відповідачем (оригіналу анкети, підтвердження перерахунку коштів) на користь ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС». Також у матеріалах справи відсутній повний тексту Реєстру, а не витягу, що унеможливлює перевірку того, чи був цей реєстр взагалі підписаний уповноваженими особами та чи входив договір укладений з відповідачем до переліку об`єктів факторингу на законних підставах. Крім того вказує, що у матеріалах справи відсутній жодний банківський документ, який би підтверджував оплату позивачем ціни за відступлення права вимоги саме до ОСОБА_1 . Позивач надав лише виписки на загальні суми. На думку відповідача такі докази є неналежними. З урахуванням наведеного просила суд зобов`язати позивача надати для огляду суду оригінали договорів факторингу та повних Реєстрів прав вимоги до них та банківські виписки з ідентифікацією платежу саме за боржника ОСОБА_1 . Крім того, вважає витрати на правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн. неспівмірними зі складністю справи та ціною позову, у зв`язку з чим просить суд відмовити у стягненні цих витрат або зменшити їх до символічної суми, що відповідатиме пропорційності, критерію реальності, виваженості, справедливості та розумності їхнього розміру (а.с. 132-135).
28 квітня 2026 року від представника позивача - Кукси К.О. до суду надійшли додаткові пояснення у справі, в яких зазначено, що позивач не має оригіналів відповідних письмових доказів. Крім того, повідомляє, що позивач не володіє оригіналами документів, а саме: Договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, Реєстру прав вимоги, додаткових угод та акту; Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020, Реєстру прав вимоги, додаткових угод до договору факторингу; У розпорядженні Товариства наявні лише засвідченні копії зазначених документів, які надані попереднім кредитором, та подані до суду разом із Позовною заявою. Водночас в позовній заяві позивачем повідомлено, що оригінали вищезазначених документів перебувають у попередніх кредиторів - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»,ТОВ «Таліон Плюс», ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс». Позивач вважає, що витребування документів відповідачем є неаргументованим та безпідставним, оскільки до позовної заяви позивач долучив вищевказані докази, які є чинними, належно оформленими, не суперечать законодавству України. Надані позивачем витяги з Реєстру прав вимоги до Договорів факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, № 05/0820-01 від 05.08.2020, та № 04/06/25-Ю від 04.06.2025 підписані уповноваженими особами сторін, скріплені відбитками печаток та містять усю необхідну ідентифікаційну інформацію: номер і дату Реєстру та відповідного Договору факторингу; найменування сторін із зазначенням їх ідентифікаційних кодів; прізвище, ім`я та по батькові відповідача і його РНОКПП; номер і дату Кредитного договору; суми заборгованості, що відступається. Вони містять усі необхідні реквізити, підписи уповноважених осіб і оформлені відповідно до форм, погоджених у договорах факторингу. Крім того, вимога відповідача надати повні Реєстри прав вимоги замість витягів є юридично безпідставною, оскільки повні Реєстри містять персональні дані та відомості про зобов`язання тисяч інших боржників, права вимоги до яких також передавалися за цими договорами. Надання таких даних до суду стало б прямим порушенням Законів України «Про захист персональних даних» та «Про інформацію». На кожному з етапів документально підтверджено факт переходу права вимоги, сплату фінансування та ідентифікацію конкретного зобов`язання відповідача. Ланцюг є повним, безперервним та належно оформленим. Додатково зазначає, що ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» добровільно застосувало пільгу для всіх позичальників у початковий період воєнного стану, звільнивши їх від нарахування відсотків з 24.02.2022 по 10.04.2022 включно. Відповідне коригування у розмірі 1 877,40 грн. відображено у розрахунку ТОВ «Таліон Плюс» і враховано при формуванні кінцевої суми позову. Таким чином, позивач вже врахував обмеження воєнного часу у поданому розрахунку (а.с. 137-145).
29 квітня 2026 року від відповідача до суду надійшли додаткові пояснення у справі аналогічні викладеним відповідачем у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив (а.с. 150-151).
Розглянувши клопотання представника позивача - Хлопкової М.С. про витребування у АТ «ПРИВАТБАНК» інформації: - чи було емітовано на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) платіжну картку (платіжні картки) : маска Карти: НОМЕР_3; - про факт зарахування коштів : зарахування на платіжну Карту (маска Карти) НОМЕР_3; за період від 03.11.2021 до 08.11.2021 в сумі 9000,00 грн.; емітент Карти - АТ КБ "ПРИВАТБАНК"; - чи емітувалась будь-яка інша платіжна картка на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ); - чи є/був номер телефону НОМЕР_2 фінансовим номером телефону за платіжною карткою (платіжними картками): маска Карти: НОМЕР_3; чи знаходиться/знаходився вказаний номер телефону в анкетних даних ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), суд ухвалив відмовити у задоволенні вказаного клопотання, оскільки воно належним чином не обґрунтоване та представником позивача не доведено, що обставини на підтвердження яких він просить витребувати докази входять до предмета доказування по справі або не визнаються іншим учасником справи.
Розглянувши клопотання відповідача про витребування доказів, а саме: зобов`язати позивача надати для огляду суду оригінали договорів факторингу та повних Реєстрів прав вимоги до них; зобов`язати позивача надати банківські виписки з ідентифікацією платежу саме за боржника ОСОБА_1 , суд ухвалив відмовити у задоволенні вказаного клопотання, оскільки воно належним чином не обгрунтовано та у суду не виникають сумніви щодо відповідності поданих позивачем копій документів їх оригіналам.
Виклик сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України у порядку спрощеного провадження не здійснювався, справа розглядалася за наявними у справі матеріалами.
Суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 03 листопада 2021 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідачем було укладено Договір кредитної лінії № 702666393 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, відповідно до якого кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді Кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 9 000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених в цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога». Умовами кредитного договору передбачено, що кредитна лінія надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником (зв.бік а.с. 62-66). 
Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно з ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, є договором приєднання, що визначено у ст. 634 ЦК України.
При цьому, стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. 
У відзиві на позовну заяву відповідач не заперечувала, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідачем дійсно в електронній формі був укладений Договір кредитної лінії № 702666393 від 03 листопада 2021 року.
При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. 
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України - «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитодавець свої зобов`язання виконав повністю та надав позичальнику можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, що підтверджується копією платіжного доручення № 8a6773eb-f3a1-49e4-8105-f603452e2d14 від 03.11.2021 року на суму 9 000,00 грн. (а.с. 85).
Таким чином, між позивачем та відповідачем склалися кредитні правовідносини, у яких право кредитодавця вимагати повернення наданих у кредит грошових коштів, кореспондує обов`язок позичальника повернути отримані у кредит кошти на умовах обумовлених укладеною між ними угодою.
Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Враховуючи викладене, суд вважає встановленим, що відповідач ОСОБА_1 отримала у кредит обумовлені договором грошові кошти, скористалась наданими кредитними коштами, проте зобов`язання належним чином за вищезазначеним Договором не виконала, в результаті чого виникла прострочена заборгованість.
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з вимогами чинного законодавства, заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва.
Судом встановлено, що 28.11.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» як клієнтом та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» як фактором було укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права Вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених Договором (а.с. 14-17).
Крім того, ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «Таліон Плюс» 28.11.2019 уклали додаткову угоду № 19 , згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020. (зв. бік а.с.19).
31.12.2020 між клієнтом та фактором укладено додаткову угоду № 26 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31.12.2021 року. В даній угоді договір факторингу №28/1118 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишилась незмінною - 28.11.2018 (а.с. 20-23).
31.12.2021 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 27, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2022 року (а.с.25).
31.12.2022 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 31, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2023 року (зв.бік а.с.25).
В подальшому, 31.12.2023 між ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено додаткову угоду № 32, в якій сторони домовились продовжити строк дії договору до 31.12.2024 року (а.с.26).
Згідно Реєстру прав вимоги № 167 від 04.01.2022 року до Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» перейшло право вимоги, в тому числі за кредитним договором № 702666393 від 03.11.2021 року, укладеним з відповідачем, загальна сума заборгованості 22 928,40 грн., з яких: 9 000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 13 928,40 грн. - заборгованість по відсоткам (а.с. 11-12), що також підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором № 702666393, складеним Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (а.с. 48).
Крім того, 05.08.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія ТОВ «Таліон Плюс» як клієнтом та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» як фактором було укладено Договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права Вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених Договором (а.с. 27-29).
03.08.2021 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 2, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2022 року (зв. бік а.с. 31).
30.12.2022 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 3, яка продовжила строк дії договору до 30.12.2024 року (а.с. 32).
Згідно Реєстру прав вимоги № 10 від 31.07.2023 року до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги, в тому числі за кредитним договором № 702666393 від 03.11.2021 року, укладеним з відповідачем, загальна сума заборгованості 36 338,40 грн., з яких: 9 000,00 грн. - заборгованість по основному боргу (тілом кредиту); 27 338,40 - заборгованість по відсоткам (а.с. 33-34), що також підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором № 702666393, складеним ТОВ «Таліон Плюс» (а.с. 49).
В подальшому, 04.06.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» як клієнтом та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» як фактором було укладено Договір факторингу № 04/06/25-Ю, відповідно до якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові Право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якими настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі боржників, який формується згідно з Додатком № 1 та є невід`ємною частиною договору (а.с. 36-39).
Також, 04.06.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» було підписано Акт прийому-передачі Реєстру боржників за Договором факторингу № 04/06/25-Ю від 04.06.2025 року (а.с. 43). 
Згідно Реєстру боржників до Договору факторингу № 04/06/25-Ю від 04.06.2025 року, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» перейшло право вимоги за кредитним договором № 702666393 від 03.11.2021 року, укладеним з відповідачем, загальна сума заборгованості 36 338,40 грн., з яких: 9 000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 27 338,40 - заборгованість по відсоткам (а.с. 41-42), що також підтверджується випискою з особового рахунку складеною ТОВ «Юніт Капітал» (а.с. 50).
Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» як правонаступник стало новим кредитором у зобов`язанні за кредитним договором, який укладений з відповідачем.
При цьому, суд не приймає до уваги та відхиляє усі твердження сторони відповідача про те, що факт правонаступництва ТОВ «Юніт Капітал» за кредитним договором, укладеним відповідачем з ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» є недоведеним, оскільки вони повністю спростовуються наявними в матеріалах справи доказами та встановленими судом під час розгляду справи обставинами.
Умовами укладених договорів факторингу було передбачено, що фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові Право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якими настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, а перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначаються у Реєстрі боржників. Долучені до матеріалів справи реєстри боржників свідчать про те, що позивач набув права вимоги до відповідача за кредитним договором № 702666393 від 03.11.2021 року, оскільки реєстри містять усі необхідні реквізити, підписані представниками сторін та скріплені печатками.
Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Однак, відповідач заборгованість за вищезазначеним кредитним договором так і не сплатила. 
Таким чином, судом встановлено, що відповідачем було порушено право позивача на повернення йому грошових коштів, наданих позичальнику у кредит, яке підлягає судовому захисту.
Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина 1 статті 77 ЦПК України).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
При розгляді даної справи суд виходить з того, що в обґрунтування заперечень проти позову та підтвердження перед судом наведених обставин, відповідачем не надано суду жодного належного, допустимого та переконливого доказу. Усі заперечення відповідача зводяться лише до його незгоди та невизнання розміру заборгованості відповідача за договором кредитної лінії. При цьому, обов`язок доведення перед судом переконливості своєї позиції покладається у рівній мірі як на позивача так і на відповідача. Саме тому, оцінюючи у сукупності наявні в матеріалах справи докази та повідомлені сторонами суду обставини, суд вважає переконливішою позицію позивача, оскільки вона підтверджена відповідним доказами, в той час як позиція відповідача ґрунтується виключно на запереченнях та припущеннях, та не підтверджена відповідними засобами доказування.
Надаючи оцінку розрахунку заборгованості проведену позивачем суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Вирішуючи позовні вимоги про стягнення з відповідача відсотків за користування кредитними коштами суд виходить з того, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Наведене спонукає до висновку, що протягом дії договірних відносин, розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором та протягом дії останнього сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, а після закінчення строку договору, у випадку наявності невиконаного грошового зобов`язання, у кредитора виникає право вимоги відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України.
Як зазначалось, умовами кредитного договору передбачено, що кредитодавець надає позичальнику кредит у розмірі 9 000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених в цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» .
Разом з тим у п. 1.7. кредитного договору вказано, що Кредитна лінія надається строком на 30 днів від дати отримання Кредиту Позичальником (далі - Дисконтний період), а саме до 03.12.2021 року.
У пунктом 1.8. вищевказаного договору сторони погодили, що встановлений в п. 1.7. Договору строк Дисконтного періоду та, відповідно, строк надання Кредитної лінії може бути продовжено Позичальником шляхом здійснення протягом Дисконтного та Пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів за умови, якщо Позичальником в Особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів Кредитодавця активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду.
Однак, доказів на підтвердження виконання відповідачем обумовлених п.1.8. кредитного договору умов матеріали справи не містять, а, отже, погоджений сторонами Дисконтний період залишається незмінним - 30 днів від дати отримання позичальником першого Траншу.
Отже, встановлені у справі фактичні обставини вказують на те, що у відповідача виникло зобов`язання зі сплати процентів за кредитним договором у розмірі, що розрахований та визначений у договорі, а саме проценти за перші 30 днів Дисконтного періоду. 
Згідно з п. 1.14.1. Договору орієнтовна загальна вартість кредиту для суми кредиту за першим Траншем, що вказана в п. 1.3. Договору, за умови застосування до відносин між Сторонами правил нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою, складає 11 403,00 грн. та включає в себе загальні витрати за кредитом у вигляді процентів за користування кредитом у розмірі 2 403,00 грн. та суму кредиту у розмірі 9 000,00 грн. 
Подальше, тобто поза строком кредитування, нарахування TOB «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «Таліон Плюс» процентів за користування відповідачем кредитними коштами за кредитним договором є безпідставним, та таким, що суперечить умовам укладеного договору.
Суд при вирішенні даної справи виходить з того, що надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за користування кредитом, так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора як у вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника. Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). 
За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором підлягають частковому задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість у загальному розмірі 11 403,00 грн., з яких: 9 000,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 2 403,00 грн. - заборгованість за відсотками.
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне.
Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Частиною 2 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Судом встановлено, що позивачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» правничу допомогу у даній справі надавав адвокат Соломко Олексій Володимирович, що підтверджується Договором про надання правничої допомоги № 10/09/25-02 від 10.09.2025 року, укладеним між Адвокатським бюро «Соломко та Партнери» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (а.с. 51-52).
06.03.2026 року між сторонами було укладено Додаткову угоду № 25770538259 до Договору про надання правничої допомоги № 10/09/25-02 від 10.09.2025 року (а.с. 53).
Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Згідно роз`яснень, наведених у п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року №10 визначено, що підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді регламентовано ЦПК України. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.
06.03.2026 року між Адвокатським бюро «Соломко та Партнери» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» було підписано Акт прийому-передачі наданих послуг (даний акт є невід`ємною частиною до Договору про надання правничої допомоги) № 10/09/25-02 від 10.09.2025, в якому зазначено, що вартість послуг зі складання позовної заяви, вивчення матеріалів справи, підготовки клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором № 702666393 від 03.11.2021 на рахунок позичальника становить 7 000,00 грн. (витрачено 6 годин часу).
Позивач дійсно отримав правову допомогу від адвоката Соломко О.В., а тому не викликає сумнівів, що позивачем понесені витрати на правничу допомогу у справі.
Разом з цим, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Разом з цим, згідно з ч. 5 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
У відзиві на позовну заяву відповідач заперечувала проти заявленого позивачем розміру витрат на правничу допомогу, вважала такий розмір витрат завищеними, необґрунтованим та неспівмірним зі складністю справи.
З урахуванням складності даної справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що зазначена позивачем вартість та обсяг виконаної адвокатом роботи у розмірі 7 000,00 грн. є завищеними та належним чином не обґрунтованими, що суперечить принципу пропорційності розподілу судових витрат.
Суд вирішуючи питання про розмір витрат на правову допомогу виходить з того, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Отже, відшкодовуються лише ті витрати, які мають розумний розмір. 
При цьому, вартість послуг зі складання позовної заяви, вивчення матеріалів справи, підготовки та подання клопотання щодо отримання інформації, а також витрачений на вказані послуги час (6 годин), є очевидно завищеними та такими, що не відповідають складності виконаних адвокатом робіт.
Враховуючи викладене, з урахуванням складності справи, виконаної адвокатом роботи, керуючись принципами співмірності та розумності судових витрат, критерієм реальності адвокатських витрат, а також критерієм розумності їхнього розміру, беручи до уваги заперечення відповідача щодо розміру витрат на правничу допомогу, виходячи з конкретних обставин справи, заявленої у справі ціни позову та значення справи для сторін, суд вважає за необхідне зменшити їх розмір та стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» 3 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, а отже вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» в цій частині підлягають частковому задоволенню.
Оцінюючи у сукупності усі інші аргументи сторін, наведені ними в обґрунтування своїх вимог або заперечень, суд до уваги їх не бере, оскільки вони не відносяться до предмета спору та є явно необґрунтованими.
Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» підлягають частковому задоволенню, а порушені права позивача судовому захисту.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача повинно бути стягнуто судовий збір у розмірі 2 662,40 грн. (0,8 ставки судового збору за подачу позовної заяви через електронний суд).
На підставі ст.ст. 15, 16, 512, 514, 526, 634, 638, 640, 641, 1049, 1054 Цивільного кодексу України та керуючись ст.ст. 2, 4, 81, 82, 128, 133, 137, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (ЄДРПОУ - 43541163, місцезнаходження: 01133, м. Київ, бул. Лесі Українки, буд. 34, офіс 333) заборгованість за кредитним договором № 702666393 від 03.11.2021 року у загальному розмірі 11 413,00 грн. (одинадцять тисяч чотириста тринадцять гривень, 00 копійок), з яких: 9 000,00 грн. (дев`ять тисяч гривень, 00 копійок) - заборгованість по тілу кредиту; 2 413,60 грн. (дві тисячі чотириста тринадцять гривень, 00 копійок) - заборгованість за відсотками.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (ЄДРПОУ - 43541163, місцезнаходження: 01133, м. Київ, бул. Лесі Українки, буд. 34, офіс 333) судовий збір у розмірі 2 662,40 грн. (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні, 40 копійок) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн. (три тисячі гривень, 00 копійок).
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення. 

Суддя           Д.Л. Черкез