Справа № 317/1361/26
Провадження 2-о/718/121/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"22" червня 2026 р.   м.Кіцмань Чернівецька область 

Кіцманський районний суд Чернівецької області у складі:
судді Нагорного В.В.
присяжних Яремія Я.В.,
Купчанка О.Г.,
за участю секретаря судового засідання Якубівської В.В.,
заявник – не з`явився,
представник заявника – Ниміджан Ю.В.,
представник заінтересованої особи 1 – не з`явився,
представник заінтересованої особи 2 – не з`явився,
представник заінтересованої особи 3 – не з`явився,
представник заінтересованої особи 4 – не з`явився,
розглянувши в залі судових засідань Кіцманського районного суду Чернівецької області в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України, військова частина НОМЕР_2 Національної гвардії України, Міністерство оборони України, Міністерство внутрішніх справ України про визнання особи такою, що пропала безвісти за особливих обставин, -
в с т а н о в и в:
До Кіцманського районного суду Чернівецької області надійшла за підсудністю від Чернівецького районного суду міста Чернівців цивільна справа за заявою ОСОБА_1 (далі – заявник) про визнання фізичної особи безвісно відсутньою (далі – заява).
У заяві у новій редакції, яка надійшла до суду 21.05.2026, представник заявника просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , безвісно відсутнім за особливих обставин під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час воєнного стану з 18 травня 2022 року.
Короткий зміст заяв по суті справи. Аргументи учасників справи.
В обґрунтування своїх вимог представник заявника посилається на те, що рідний брат заявника – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на сьогоднішній день є особою, що зникла безвісти за особливих обставин у зв`язку з військовою агресією рф проти України, оскільки з моменту зникнення 18 травня 2022 року жодної інформації про місце знаходження та перебування особи не відомо.
Представник заявника у заяві стверджує, що ОСОБА_2 має подвійний статус зниклого безвісти та особи, яка перебуває у полоні, що взаємовиключає один одного, при цьому, заявник не може реалізувати своє право на звільнення з військової служби у зв`язку з тим, що брат ОСОБА_2 вважається таким, що захоплений в полон з 18.05.2022, що не тотожне поняттю зникнення безвісти за особливих обставин та є зниклим безвісти одночасно.
У заяві представник заявника обґрунтовує звернення до суду фактом відсутності будь-якої інформації більше 4 років про місце знаходження, перебування особи, її життя, здоров`я та наявність колізій у нормах права через подвійний статус, що не відповідає дійсності.
29.05.2026 Управління з питань осіб, зниклих безвісти за особливих обставин Міністерства внутрішніх справ України надіслало до суду витяг з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин № 20260525-2573, сформованого 25.05.2026 Міністерством внутрішніх справ України, відповідно до якого  ОСОБА_2 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_2 , зник (виявлено) на території бойових дій (під час воєнних дій), дата набуття статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин: 09.01.2024, розшук якого проводить Головне управління Національної поліції в Донецькій області.
09.06.2026 через систему «Електронний суд» до суду надійшли пояснення військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України, в яких зазначається, що солдат ОСОБА_1 призваний на військову службу під час мобілізації на період воєнного стану та 23.03.2026 призначений на посаду помічника гранатометника 2 відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти НОМЕР_3 стрілецького батальйону та згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 вважається таким, що приступив до виконання обов`язків за даною посадою та який проходить військову службу по даний час; 08.12.2025 ОСОБА_1 звернувся із рапортом до командування військової частини НОМЕР_2 із клопотанням про звільнення з військової служби в запас за сімейними обставинами у зв`язку з тим, що його брат ОСОБА_2 пропав безвісти під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації проти України під час дії воєнного стану.
У поясненнях військова частина НОМЕР_2 зазначає, що рідний брат заявника ОСОБА_2 з 18.05.2022 перебуває у місцях несвободи внаслідок збройної агресії проти України, а отже не вважається зниклим безвісти за особливих обставин, на підставі чого солдату ОСОБА_1 двічі відмовлено у звільненні з військової служби у зв`язку з відсутністю правових підстав.
Військова частина НОМЕР_2 у поясненнях вважає, що визнання брата заявника безвісно відсутнім призведе до позбавлення його права на отримання матеріальної допомоги, права на реабілітацію після полону, необґрунтованого розширення кола підстав для звільнення з військової служби, на підставі чого військова частина НОМЕР_2 відмовити у задоволенні заяви у повному обсязі.
15.06.2026 через систему «Електронний суд» до суду надійшли поясненняМіністерства внутрішніх справ України, в яких заінтересована особа зазначає, що відомості про  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внесені до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, дата набуття правового статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин 09.01.2024; ОСОБА_2 оголошено в розшук як зниклого безвісти, про що відповідні відомості внесено до обліку інформаційної підсистеми «Розшук» інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України», на цей час поліція вживає заходів, спрямованих на отримання відомостей про долю зниклого та перевіряє інформацію, яка може сприяти його розшуку.
У поясненнях Міністерство внутрішніх справ України стверджує, що перебування ОСОБА_2 в полоні держави-агресора підтверджено через Центральне агентство з розшуку Міжнародного комітету Червоного Хреста, а також направленим Національним інформаційним бюро в адресу Уповноваженого списком військовослужбовців, перебування яких у полоні підтверджено.
22.06.2026 через систему «Електронний суд» до суду надійшла заява Міністерства оборони України про закриття провадження у справі, в якій заінтересована особа стверджує, що статус особи зниклої безвісти надається особі в позасудовому порядку та не є можливим до розгляду в порядку окремого провадження, оскільки правовий механізм надання особі статусу зниклої безвісти регулюється Законом України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин», при цьому задля набуття братом заявника такого правового статусу заявник не позбавлений права звернутися із заявою до відповідного органу в порядку, встановленому Законом № 2505-VІІІ.
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 18.05.2026 заяву ОСОБА_1 про визнання фізичної особи безвісно відсутньою залишено без руху, надано заявнику строк для усунення недоліків заяви - п`ять днів з дня вручення копії ухвали про залишення заяви без руху.
Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 22.05.2026 прийнято до розгляду заяву, відкрито провадження у справі, призначено судове засідання у справі на 22 червня 2026 року о 14:30 год. 
Позиції учасників справи у судовому засіданні.
У судовому засіданні представник заявника просила задоволити заяву про визнання особи такою, що пропала безвісти за особливих обставин, із зазначених у ній підстав, зазначила, що  ОСОБА_2 має подвійний статус зниклого безвісти та особи, яка перебуває у полоні, що взаємовиключає один одного та порушує право заявника у даній справі як його рідного брата на звільнення з військової служби.
Представники заінтересованих осіб у судове засідання не з`явились, хоча військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України, військова частина НОМЕР_2 Національної гвардії України, Міністерство оборони України, Міністерство внутрішніх справ України були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.
Фактичні обставини справи, встановлені судом.
Судом встановлено, що заявником у даній справі є  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , безвісно відсутнім за особливих обставин під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час воєнного стану з 18 травня 2022 року.
Батьками  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 11 червня 2008 року та свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 , на підставі чого судом встановлено, що заявник та ОСОБА_2 є рідними братами.
У витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 18.05.2022 № 126 зазначено уважати таким, що був захоплений у полон з 18 травня 2022 року водія – слюсаря відділення розбирально-складальних робіт ремонтного взводу бронетанкової техніки ремонтної роти окремого загону спеціального призначення « ІНФОРМАЦІЯ_4 » солдата ОСОБА_2 .
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зник (виявлено) на території бойових дій (під час воєнних дій), дата набуття статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин: 09.01.2024, його розшук проводить Головне управління Національної поліції в Донецькій області, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин № 20260525-2573, сформованим 25.05.2026 Міністерством внутрішніх справ України.
Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 23.01.2026 підтверджується, що Маріупольським районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12024262110000012 від 03.01.2024 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, у зв`язку з тим, що військовослужбовець ЗСУ ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перебував на території заводу «Азовсталі» у м. Маріуполь Донецької області, зник безвісти та не виходить на зв`язок з травня 2022 року.
На підставі звернення брата ОСОБА_1 № Л -1243 від 03.11.2025 оформлено довідку військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 14.11.2025 № 1714 про те, що солдат  ОСОБА_2 дійсно в період з 18.05.2022 р. по 14.11.2025 р. перебуває у місцях несвободи внаслідок збройної агресії проти України або інтернування в нейтральних державах.
08.12.2025 ОСОБА_1 подав рапорт про клопотання перед командуванням військової частини НОМЕР_2 про його звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
У листі від 08.12.2025 б/н ОСОБА_1 надано відповідь, в якій військова частина НОМЕР_2 Національної гвардії України повідомила про відсутність правових підстав для його звільнення з військової служби в запас, передбачених абзацом 15 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», оскільки його брат ОСОБА_2 з 18.05.2022 перебуває у місцях несвободи внаслідок збройної адреси проти України, а отже не вважається зниклим безвісти за особливих обставин.
Координаційний штаб з питань поводження з військовополоненими у листі від 15.04.2026 № 222/КШ/9498 повідомив військову частину НОМЕР_2 про те, що за результатами розгляду запиту стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в інформаційній системі з питань поводження з військовополоненими містяться відомості про вказану особу, перебування якої в полоні держави-агресора підтверджено Міжнародним комітетом Червоного Хреста.
Листом від 27.04.2026 ІНФОРМАЦІЯ_5 повідомило ОСОБА_1 про відсутність правових підстав для його звільнення з військової служби в запас, передбачених абзацом 15 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору та мотиви, з яких виходить суд при ухваленні рішення.
Відповідно до статті 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.
Згідно зі статтею 306 ЦПК України, у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визначити фізичну особу безвісно відсутньою, обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи.
Законодавець пов`язує визнання особи безвісно відсутньою зі встановленням відповідного юридичного складу, тобто сукупністю взаємопов`язаних юридичних фактів, що становлять предмет доказування.
Такою сукупністю юридичних фактів, тобто юридичним складом, є:
1) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; 3) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної особи або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; 4) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою.
Безвісна відсутність – це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування).
При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер.
Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 18 лютого 2026 року у справі № 756/7364/24 (провадження № 61-8096св25), від 08 грудня 2025 року у справі № 368/523/23 (провадження № 61-8117св24), від 09 квітня 2025 року у справі № 202/14972/23 (провадження № 61-17316св24), від 11 листопада 2024 року у справі № 229/4416/21 (провадження № 61-2850св24), від 06 травня 2020 року у справі № 760/3112/16-ц (провадження № 61-48362св18), від 29 серпня 2019 року у справі № 225/2576/17 (провадження № 61-30491св18), від 22 листопада 2018 року у справі №225/882/17 (провадження № 61-34068св18), від 07 травня 2018 року у справі №225/1297/17 (провадження № 61-3902св18).
Згідно зі статтею 129 Конституції України до основних засад судочинства належить, зокрема, принцип змагальності сторін і свободи в наданні ними суду своїх доказів та в доведенні перед судом їхньої переконливості.
Відповідно до статей 79, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Щодо відсутності підстав для закриття провадження у справі за заявою Міністерства оборони України.
Законом України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» врегульовано правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, та забезпечує правове регулювання суспільних відносин, пов`язаних із набуттям правового статусу осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, з обліком, розшуком та соціальним захистом таких осіб і членів їхніх сімей.
Для цілей цього Закону особливими обставинами вважаються збройний конфлікт, воєнні дії, тимчасова окупація частини території України, надзвичайні ситуації природного чи техногенного характеру.
За визначенням частини першої статті 1 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» особа, зникла безвісти за особливих обставин, - особа, зникла безвісти у зв`язку із збройним конфліктом, воєнними діями, тимчасовою окупацією частини території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру.
Єдиний реєстр осіб, зниклих безвісти за особливих обставин – електронна база даних, призначена для зберігання, захисту, обробки, використання і поширення визначеної цим Законом інформації про осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, їх невпізнані останки, наявність чи відсутність рішення суду про визнання осіб, зниклих безвісти, безвісно відсутніми або оголошення померлими, а також інших даних, що використовуються для забезпечення обліку осіб, зниклих безвісти, з метою їх розшуку.
Згідно зі статтею 4 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин», особа набуває статусу такої, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту внесення про неї відомостей, що містяться у заяві про факт зникнення, до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, у порядку, передбаченому цим Законом, та вважається такою, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту подання заявником заяви про факт зникнення особи.
Особа вважається зниклою безвісти за особливих обставин до моменту припинення її розшуку у порядку, передбаченому цим Законом.
Водночас, статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин відповідно до Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин», є відмінним від визнання особи безвісно відсутньою відповідно до положень ст. 43 ЦК України.
Так, у частині третій статті 4 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин», прямо передбачено, що надання особі статусу зниклої безвісти за особливих обставин відповідно до цього Закону не позбавляє її родичів або інших осіб права звернення до суду із заявою про визнання такої особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою у порядку, передбаченому законодавством.
Судом встановлено, що заявником у даній справі було використано можливості позасудового врегулювання питання звільнення з військової служби, а  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внесений до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, що підтверджується витягом із даного реєстру № 20260525-2573, сформованим 25.05.2026 Міністерством внутрішніх справ України.
Однак, статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин відповідно до Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин», є відмінним від визнання особи безвісно відсутньою відповідно до положень ст. 43 ЦК України.
За таких обставин, заява Міністерства оборони України про закриття провадження у даній справі не підлягає задоволенню.
Висновки суду.
Судом встановлено, що наявними у справі доказами підтверджено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якого заявник просить визнати безвісно відсутнім за особливих обставин,перебуває в полоні держави-агресора станом на 15.04.2026, а також з 09.01.2024 має статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин.
При цьому, судом встановлено, що станом на дату розгляду даної заяви не сплинув річний строк з дня одержання останніх відомостей про місце перебування ОСОБА_2 в полоні держави-агресора, який, на переконання суду, слід рахувати з 15.04.2026, тобто з дати листа Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими №222/КШ/9498, адресованого військовій частині НОМЕР_2 .
Таким чином, суд приходить до висновку, що сукупністю взаємопов`язаних юридичних фактів, що становлять предмет доказування у даній справі не підтверджується факт, що  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є безвісно відсутнім за особливих обставин, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про визнання особи такою, що пропала безвісти за особливих обставин.
Керуючись ст.ст. 258-260, 293, 306-308, 353, 354 ЦПК України, на підставі ст. 43 ЦК України, суд -
у х в а л и в:
Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України, військова частина НОМЕР_2 Національної гвардії України, Міністерство оборони України, Міністерство внутрішніх справ України про визнання особи такою, що пропала безвісти за особливих обставин.
На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони справи:
заявник: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;
заінтересована особа 1: військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України, код ЄДРПОУ НОМЕР_7 , місцезнаходження: м. Буча Київської області;
заінтересована особа 2: військова частина НОМЕР_2 Національної гвардії України, код ЄДРПОУ НОМЕР_8 , місцезнаходження: м. Чернівці Чернівецького району Чернівецької області;
заінтересована особа 3: Міністерство оборони України, код ЄДРПОУ 00034022, місцезнаходження: проспект Повітряних Сил, 6, м.Київ;
заінтересована особа 4: Міністерство внутрішніх справ України, код ЄДРПОУ 00032684, місцезнаходження: вул. Академіка Богомольця, 10, м.Київ.

Повне судове рішення складено 24 червня 2026 року.

Суддя В.В. Нагорний

Присяжні: Я.В. Яремій

О.Г. Купчанко