Справа № 489/10519/25 
Номер провадження 2/489/835/26 

РІШЕННЯ
Іменем України

26 червня 2026 року місто Миколаїв

Інгульського районний суд м. Миколаєва в складі: 
головуючого судді Кокорєва В. В.,
за участю секретаря судового засідання Ковальової С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Інгульського районного суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі – ТОВ «ФК «ЄАПБ» або позивач) до ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення заборгованості 
встановив
Представник позивача звернувся до суду із позовом у якому просить стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість за картковим рахунком № НОМЕР_1 , відкритим в межах Кредитного договору №2035120656_CARD в розмірі 11871,06 грн., з яких: 6000 грн - сума боргу по тілу кредиту, 5871,06 грн. - сума боргу по відсоткам; за Договором позики №3986179 в розмірі 6044,08 грн., з яких: 3172,80 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 2871,28 грн. - сума заборгованості за відсотками. Крім того, представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 уклала з АТ "ОТП Банк" Кредитний договір №2035120656_CARD , в межах якого було відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 .
13.10.2023 між АТ "ОТП Банк" та позивачем укладено договір факторингу №13/10/23, відповідно до умов якого право грошової вимоги за вказаним картковим рахунком перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ».
ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед позивачем у сумі 11871,06 грн., з яких: 6000 грн - сума боргу по тілу кредиту, 5871,06 грн. - сума боргу по відсоткам.
Окрім того, 25.12.2020 між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ОСОБА_1 укладено Договір позики №3986179. 
14.06.2021 між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та позивачем укладено Договір факторингу №14/06/21, відповідно до умов якого право грошової вимоги за вказаним договором позики перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ».
ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед позивачем у сумі 6044,08 грн., з яких: 3172,80 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 2871,28 грн. - сума заборгованості за відсотками.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, просив суд розглядати справу за його відсутності , позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. 
Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду відзив, в якому вказав, що не заперечує факту укладення ним договорів №2035120656_CARD та №3986179. Водночас заперечує наявність у позивача права вимоги (не надано доказів належного повідомлення про зміну кредитора), строк позовної давності сплив, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Позивачем не надано суд жодних доказів здійснення останнього платежу, дата виникнення прострочення, обставини, які б свідчили про переривання або зупинення строку позовної давності. 
Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.
22.12.2020 між з АТ "ОТП Банк" та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір №2035120656, відповідно до умов якого розмір кредиту склав 9499,90 грн., при цьому загальний розмір кредиту склав 10604,90 грн.; дата остаточного повернення кредиту - 22.08.2022; фіксована процентна ставка у розмірі 0,01 % річних; строк кредитування - 20 місяців. 
Вказаний договір разом з Паспортом споживчого кредиту підписано відповідачем за допомогою власноручного підпису. 
Відповідно до листа АТ "Універсал Банк" від 14.05.2026 на ім`я ОСОБА_1 Банком було емітовано картку № НОМЕР_2 . 25.12.2020 на вказану картку було зараховано платіж у сумі 4000 грн. З наданої суду виписки по рахунку на ім`я відповідача за період з 25.12.2020 по 25.03.2021 слідує, що відповідач активно користувався кредитними коштами, частково погашала заборгованість. 
13.10.2023 між АТ "ОТП Банк" та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №13/10/23, відповідно до умов якого право грошової вимоги до позичальників перейшло до позивача, в тому числі і до відповідача за вказаним картковим рахунком № НОМЕР_3 , що підтверджується реєстром боржників №2. 
Окрім того, 25.12.2020 між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ОСОБА_1 укладено Договір позики №3986179, відповідно до умов якого сума позики склала 4000 грн., строк позики - 64 днів, процентна ставка - 1,6 фіксована, орієнтовна реальна річна процентна ставка 193,45%, процентна ставка за понадстрокове користування позикою 2,7%, орієнтована загальна вартість позики - 5356,80 грн. 
Вказаний договір підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. 
14.06.2021 між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №14/06/21, відповідно до умов якого право грошової вимоги до позичальників перейшло до позивача, в тому числі і до відповідача за договором позики №3986179, що підтверджується реєстром боржників №2. 
За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором (ч.1 ст. 1056-1 ЦК України).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №561/77/19 від 16.12.2020 зазначено, що особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». 
Згідно з ч.ч. 1, 3, 4, 8, 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті . Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Відповідно до ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. 
Згідно з ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ЦК України).
Згідно з п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст. 514 ЦК України).
Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
В ч.2 ст. 517 ЦК України зазначено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Відповідно до постанови Верховного Суду України у справі № 6-979цс15 від 23.09.2015 боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.
Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18.06.2020 у справі №681/44/15-ц. 
Як встановлено судом, відповідач не заперечує проти укладення ним кредитного договору №2035120656_CARD та Договору позики №3986179. Разом з тим вказує про відсутність доказів щодо повідомлення відповідача про зміну кредитора у вказаних зобов`язаннях. 
Суд враховує таке заперечення відповідача та зазначає, що матеріали справи дійсно не містять підтвердження належного повідомлення відповідача про зміну первісного кредитора за переліченими договорами факторингу.
Разом з тим, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення (ст. 517 ЦК України). Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Тлумачення ст. 516, ч. 2 ст. 517ЦК свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним. Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 року у справі № 6-979цс15.
Наслідками неповідомлення боржника є відповідальність нового кредитора за ризик настання несприятливих для нього наслідків і визнання виконання боржником зобов`язання первинному кредитору належним.
Неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань.
Такий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 06.02.2018 у справі № 61-2269св18.
Судом встановлено, що відповідач отримав кредитні кошти за договором №2035120656_CARD та Договором позики №3986179, що ним не заперечувалося. Свої зобов`язання за вказаними договорами по поверненню кредитних коштів та сплати процентів відповідач не виконала, оскільки іншого суду не доведено на час розгляду справи, розрахунки заборгованості, надані представником позивача ОСОБА_1 не спростовані. Докази про те, що відповідачем погашалась заборгованість первісному кредитору до укладення договорів купівлі-продажу прав вимоги за вказаним кредитним договором відсутні. Тому суд вважає, що в даному випадку не повідомлення боржника про зміну кредитора у зобов`язаннях не є підставою для відмови у задоволенні позову з цієї підстави.
Окрім того, відповідач вказав, що на момент звернення позивача до суду сплив строк позовної давності та заявляє про застосування наслідків спливу строку позовної давності.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).
Частина 1 статті 261 ЦК України визначає, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила
Згідно частини 3 статті 267 ЦК України заява про застосування строків давності може бути подана лише до винесення судом рішення.
Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 253 ЦК України).
Строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку (частина перша статті 254 ЦК України).
Строк як часова категорія характеризується не тільки початковим, а й кінцевим моментом. Для правильного обчислення різних видів строків важливе значення має визначення початку їх перебігу. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Тобто день, в якому безпосередньо мав місце момент початку перебігу строку, при обчисленні останнього не враховується. Положення статті 253 ЦК України поширюються й на інші випадки встановлення початку перебігу строків (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року в справі № 554/4741/19 (провадження № 61-7013св20)).
Тому початок перебігу строку за вказаних обставин починається з наступного дня після відповідної календарної дати.
Між тим, Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».
Зазначені законодавчі зміни набули чинності з моменту опублікування Закону № 540-ІХ, тобто з 02 квітня 2020 року.
Отже, вказаною нормою права встановлено, що строки, визначені статтею 257 ЦК України, на час дії карантину продовжуються автоматично.
У пункті 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався, та було скасовано з 01 липня 2023 року.
Окрім того, відповідно до пункту 19 «Прикінцевих та перехідних положень» Цивільного кодексу України в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в країні запроваджено воєнний стан, який на даний час триває.
Разом з тим, відповідно пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 січня 2024 року у справі № 183/7850/22 (провадження № 61-14740ск23) щодо застосування пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України.
Як слідує з матеріалів справи, Кредитний договір №2035120656_CARD укладено між сторонами 22.12.2020 (зі строком кредитування 20 місяців).
Договір позики №3986179 укладено між сторонами 25.12.2020 (зі строком позики у 64 дні).
Враховуючи вищевикладене, а також те, що Товариство звернулося до суду з позовом 24.12.2025 року, суд вважає, що позивач не пропустив позовну давність для звернення із даним позовом до суду.
Отже, у суду відсутні підстави для сумніву, що відповідачу було перераховано визначені умовами договорів грошові кошти, що підтверджується вищенаведеними доказами, та не заперечувалося відповідачем, який будь-яких претензій щодо невиконання позивачем свого обов`язку по наданню коштів протягом дії договору не заявляв. Також не надав він власного розрахунку заборгованості за кредитами на спростування розрахунків позивача.
Підписання договору Договору позики №3986179 здійснювалось електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надіслано на номер мобільного телефону вказаний ОСОБА_1 у вище зазначеному договорі. Відповідно до вимог законодавства, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. 
Дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, враховуючи, що Договір позики №3986179 від 25.12.2020 та кредитний договір №2035120656_CARD від 22.12.2020 підписані відповідачем власноручним підписом, що свідчить про обізнаність ОСОБА_1 про нарахування відсотків та їх розмір, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.
Дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково.
В прохальній частині позовної заяви, позивач просив суд також стягнути з відповідача судові витрати, які відповідно до мотивувальної частини позову складаються з судового збору (3028 грн.) та витрат, пов`язаних з розглядом справи (1514 грн.), проте жодних доказів на підтвердження витрат у розмірі 1514 грн. позивач суду не надає, тому в цій частині необхідно відмовити.
Відповідно до ч.1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028,00 грн. 
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.89,259,263-265 ЦПК України, суд вирішив
Позовні вимоги задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за картковим рахунком № НОМЕР_1 , відкритим в межах Кредитного договору №2035120656_CARD в розмірі 11871,06 грн.(одинадцять тисяч вісімсот сімдесят одна гривня шість копійок), з яких: 6000 грн - сума боргу по тілу кредиту, 5871,06 грн. - сума боргу по відсоткам; заборгованість за Договором позики №3986179 в розмірі 6044,08 грн. (шість тисяч сорок чотири гривні вісім копійок), з яких: 3172,80 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 2871,28 грн. - сума заборгованості за відсотками, а всього на загальну суму 17915,14 грн. (сімнадцять тисяч дев`ятсот п`ятнадцять гривень чотирнадцять копійок).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028 грн. 00 коп. (три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок).
В задоволенні вимоги про стягнення витрат, пов`язаних з розглядом справи відмовити.
Інформація про учасників справи: 
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», код ЄДРПОУ 35625014, адреса: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, реквізити IBAN № НОМЕР_4 в АТ «ТАСКОМБАНК».
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи - з моменту складення повного тексту рішення
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складено 26.06.2026.

Суддя В. В. Кокорєв