П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 600/5098/24-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Анісімов О.В. 
Суддя-доповідач - Гонтарук В. М. 
14 травня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Гонтарука В. М. 
суддів: Білої Л.М.  Моніча Б.С. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 24 листопада 2025 року (ухвалене в м. Чернівці) у справі за адміністративним позовом  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в інтересах якого діє ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Чернівецької районної військової адміністрації Чернівецької області в особі Відділу №1 (м. Кіцмань), Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в інтересах якого діє ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Чернівецької районної військової адміністрації Чернівецької області в особі Відділу №1 (м. Кіцмань), Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 24 листопада 2025 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погодившись з прийнятим рішенням, позивачі подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати вказане рішення та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянти послались на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що на їх думку, призвело до неправильного вирішення спору.
12 та 14 січня 2026 року від відповідачів надійшли відзиви на апеляційну скаргу, в яких зазначено про безпідставність її доводів.
16.01.2026 року від ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив.
Сьомий апеляційний адміністративний суд, вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, відзивів та відповіді на відзиви, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду неоспорені факти про те, що 26.02.2024 року ОСОБА_1 звернулася до Управління праці та соціального захисту населення Чернівецької районної військової адміністрації Чернівецької області Відділу №1 (м. Кіцмань) із заявою про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, оскільки разом з своїми неповнолітніми дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_2 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Статус внутрішньо переміщеної особи та фактичне проживання ОСОБА_1 (позивач-1) і її неповнолітніх дітей ОСОБА_2 (позвач-2) та ОСОБА_3 (позивач-3) підтверджується пред`явленими довідками від 11.07.2022 року № 7713- 5001855263 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 , від 11.07.2022 року № 7713-5001855601 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_2 , від 11.07.2022 року № 7713-5001856161 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_3 .
На підставі поданих документів, відповідно до вимог Порядку № 332 з 01.03.2024 року ОСОБА_1 призначено допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам в розмірі 2000,00 грн, її неповнолітнім дітям ОСОБА_3 та ОСОБА_2 - в розмірі 3000,00 грн. кожному (всього на сім`ю - 8000,00 грн.), що підтверджується рішенням 1450348255-2024-1 від 04.03.2024 року.
Дана допомога нарахована за період з березня по серпень 2024 року у розмірі 8000,00 грн. щомісячно, що підтверджується доводами сторін та ними визнається.
Згідно листа Управління праці та соціального захисту населення Чернівецької районної військової адміністрації Чернівецької області Відділу №1 (м. Кіцмань) від 03.07.2024 №498/08-01-12 судом встановлено, що у зв`язку з проведеною верифікацією Міністерством фінансів України 25.07.2024 року було встановлено, що ОСОБА_1 станом на 01.03.2024 року має на депозитному банківському рахунку (рахунках) кошти у загальній сумі, що перевищує 100 тис. гривень (за даними банків). Відтак, в результаті опрацювання даних виплата допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам була призупинена з червня 2024 року.
15.07.2024 року ОСОБА_1 звернулась до Національної соціальної сервісної служби України зі скаргою щодо призупинення їй виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.
Листом від 17.07.2024 №0000-03.3-К/2472-2024/12012 Національна соціальна сервісна служба України повідомила ОСОБА_1 про те, що за результатами перевірки відомостей в Єдиній інформаційній системі соціальної сфери (далі – ЄІССС) встановлено, що родині позивача-1 призначено та виплачено допомогу за січень-травень 2024 року, а з червня 2024 року виплату допомоги припинено, оскільки за результатами верифікації, проведеної Мінфіном, особа з числа членів сім`ї, яка вперше звертається за призначенням допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, починаючи з 01.12.2023, на 01 число місяця, з якого призначається така допомога, або на 01 число кожного місяця, в я кому отримується допомога, має на депозитному банківському рахунку (рахунку) кошти в загальній сумі, що перевищує 100 тис. грн (за даними банків).
Вважаючи дії відповідача протиправними, позивачі звернулись до суду за захистом своїх порушених прав.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 2 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII (далі - Закон № 1706-VII) передбачено, що Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.
До 20 березня 2022 року механізм надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг визначався Порядком надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505 "Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг" (далі - Порядок № 505).
Пунктом 2 Порядку № 505 визначено, що грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, їх дітям, які народилися після дати початку проведення антитерористичної операції, тимчасової окупації або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.
20 березня 2022 року Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 332 "Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам", якою затверджено Порядок надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, з прийняттям якої постанова Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 505 "Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг" втратила чинність.
Відповідно пункту 1 Порядку № 332 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 11 липня 2023 р. № 709) цей Порядок визначає механізм надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.
Допомога призначається для забезпечення соціальної підтримки внутрішньо переміщених осіб із числа незахищених верств населення та стимулювання до працевлаштування внутрішньо переміщених осіб працездатного віку.
Згідно пункту 3 Порядку № 332 З 1 листопада 2023 р. допомога призначається на шість місяців на сім`ю, яка вперше звернулася за призначенням допомоги, та виплачується щомісяця одному з членів сім`ї (далі - уповноважена особа) у такому розмірі:
для осіб з інвалідністю та дітей - 3000 гривень;
для інших осіб - 2000 гривень.
Допомога призначається на кожного члена сім`ї (далі - отримувач), відомості про якого включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.
Допомога призначається за повний місяць, у якому уповноважена особа звернулася за її наданням, незалежно від дати такого звернення.
До складу сім`ї уповноваженої особи включаються (незалежно від наявності відомостей щодо включення їх до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб) чоловік, дружина, діти, прийомні діти, діти, які виховуються батьками-вихователями в дитячих будинках сімейного типу, усиновлені діти, діти, над якими встановлено опіку або піклування, а також діти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти в закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти (зокрема у період між завершенням навчання в одному із зазначених закладів освіти і вступом до іншого закладу або в період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем і продовженням навчання за іншим рівнем за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців) до досягнення 23 років і не мають власних сімей; діти з інвалідністю після досягнення ними 18-річного віку до визнання їх особами з інвалідністю з дитинства I та II групи; не перебувають в шлюбі повнолітні діти; визнані особами з інвалідністю з дитинства I та II групи або особами з інвалідністю I групи, які проживають разом з батьками; непрацездатні батьки чоловіка та дружини, які проживають разом з ними і перебувають на їх утриманні у зв`язку з відсутністю власних доходів; особа, яка проживає разом з одинокою особою з інвалідністю I групи та доглядає за нею; жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі, але проживають однією сім`єю і мають спільних дітей, та/або особи, які встановили у судовому порядку факт проживання однією сім`єю. Членом сім`ї може вважатися одинока особа, а також неповнолітня дитина, якщо така особа не входить до складу сім`ї.
Пунктом 5 Порядку № 332 визначено, що допомога призначається внутрішньо переміщеним особам (серед іншого):
- які перемістилися (повторно перемістилися) з 1 січня 2022 р. з територій, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Мінреінтеграції (далі - перелік територій), щодо яких не визначено дати завершення бойових дій (припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації;
- у яких житлове приміщення знищене або пошкоджене (до ступеня непридатного для проживання) та інформація про яке внесена до Державного реєстру майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України (далі - Реєстр пошкодженого та знищеного майна) (за технічної можливості), або щодо якого подано документальне підтвердження органом місцевого самоврядування, а в разі його відсутності - обласною державною (військовою) адміністрацією факту пошкодження/знищення житлового приміщення внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації.
З матеріалів справи встановлено, що позивачі у цій справі ОСОБА_1 (далі – позивач-1), ОСОБА_2 (далі – позивач-2), ОСОБА_3 (далі – позивач-3) є внутрішньо-переміщеними особами, що підтверджується довідками про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 11.07.2022 року № 7713- 5001855263, від 11.07.2022 року № 7713-5001855601 та від 11.07.2022 року № 7713-5001856161відповідно.
Також встановлено, що 26.02.2024 року ОСОБА_1 звернулася до Управління праці та соціального захисту населення Чернівецької районної військової адміністрації Чернівецької області Відділу №1 (м. Кіцмань) із заявою про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, оскільки разом з своїми неповнолітніми дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_2 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 . На підставі поданих документів, відповідно до вимог Порядку № 332 з 01.03.2024 року ОСОБА_1 призначено допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам в розмірі 2000,00 грн, її неповнолітнім дітям ОСОБА_3 та ОСОБА_2 - в розмірі 3000,00 грн. кожному (всього на сім`ю - 8000,00 грн.), що підтверджується рішенням 1450348255- 2024-1 від 04.03.2024 року
Однак, у зв`язку з проведеною верифікацією Міністерством фінансів України 25.07.2024 року було встановлено, що ОСОБА_1 станом на 01.03.2024 року має на депозитному банківському рахунку (рахунках) кошти у загальній сумі, що перевищує 100 тис. гривень (за даними банків). Відтак, в результаті опрацювання даних виплата допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам була призупинена з червня 2024 року.
Суд зазначає, що як слідує з підпункту 3 пункту 7-1 Порядку №332 (у редакції із змінами, внесеними згідно з Постановою № 94 від 26.01.2024, що була чинна на час припинення виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам) із 1 грудня 2023 р. допомога не призначається/не виплачується на сім`ю, яка вперше звертається за її призначенням, якщо протягом трьох місяців перед зверненням або під час її отримання, особа з числа членів сім`ї на 1 число місяця, з якого призначається допомога, або на 1 число кожного місяця, в якому отримується допомога, має на депозитному банківському рахунку (рахунках) кошти в загальній сумі, що перевищує 100 тис. гривень, або облігації внутрішньої державної позики, строк погашення яких настав або визначений моментом пред`явлення вимоги, на загальну суму, що перевищує 100 тис. гривень (крім внутрішньо переміщених осіб, один із членів сім`ї яких отримує щорічну або одноразову державну грошову допомогу як особа, стосовно якої встановлено факт позбавлення особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України).
У заявах по суті справи, позивач-1 наголошує, що зазначені норми права, а саме пункти 7, 7-1, не підлягають застосуванню, оскільки вперше за допомогою я звернулася у квітні 2022 року, а тому призупинення щомісячної виплати з 01 червня 2024 року їй та дітям, є безпідставним.
Однак, колегія суддів критично ставиться до вказаних доводів позивача-1 з огляду на те, що 11 липня 2023 р. Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 709 «Деякі питання підтримки внутрішньо переміщених осіб», згідно пункту 1 якої установлено, що з 1 серпня 2023 р. виплата допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (далі - допомога), які перемістилися з територій, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (далі - перелік територій), щодо яких не визначено дати завершення бойових дій (припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації, а також особам, у яких внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, зруйноване або непридатне для проживання житлове приміщення та яким допомогу було призначено відповідно до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 р. № 332 “Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам” (Офіційний вісник України, 2022 р., № 26, ст. 1418), продовжується автоматично на один шестимісячний період.
При цьому, підпунктом 3 пункту 2 Постанови №709 визначено, що з 1 вересня 2023 р. виплата допомоги припиняється внутрішньо переміщеним особам, зазначеним у пункті 1 цієї постанови, якщо за результатами верифікації встановлено, що після набрання чинності цієї постанови внутрішньо переміщена особа має на депозитному банківському рахунку (рахунках) кошти у загальній сумі, що перевищує 100 тис. гривень, або облігації внутрішньої державної позики, строк погашення яких настав або визначений моментом пред`явлення вимоги, на загальну суму, що перевищує 100 тис. гривень.
Спірні у цій справі правовідносини виникли саме з 01.06.2024 року, - з моменту припинення виплати позивачу спірної допомоги на проживання, тобто, під час дії Постанови № 709.
З правового аналізу положень Постанови № 709, а саме пункту 2 цієї постанови - вбачається, що виплата допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, починаючи з 01.09.2023 року припиняється якщо за результатами верифікації встановлено, що після набрання чинності цієї постанови внутрішньо переміщена особа має на депозитному банківському рахунку (рахунках) кошти у загальній сумі, що перевищує 100 тис. гривень, або облігації внутрішньої державної позики, строк погашення яких настав або визначений моментом пред`явлення вимоги, на загальну суму, що перевищує 100 тис. гривень.
Указані положення Постанови №709 не регулюють правовідносини, які склалися на момент призначення допомоги позивачам. Відповідач визнає правомірність такого призначення та не вимагає повернення виплачених позивачам сум. Вказані норми діють перспективно, виключно на майбутнє, тому вони не суперечать ст. 58 Конституції України.
Доказів визнання цих положень такими, що не відповідають Конституції України та/або визнання їх протиправними та/або нечинними в судовому порядку до матеріалів справи не надано та судом таких обставин не встановлено.
Крім того суд зазначає, що єдиними нормативно-правовими актами, якими регулюються питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, зокрема, щодо порядку надання такої допомоги, є Порядок надання допомоги внутрішньо переміщеним особам (затверджений Постановою КМ України від 20.03.2022 року № 332, в редакції Постанов від 11.07.2023 року № 709 та від 26.01.2024 року № 94).
Стосовно доводів позивача-1 про те, що дитина є самостійним суб`єктом відповідних правовідносин зі спеціальним статусом - «внутрішньо переміщена особа», а її права, пов`язані з цим статусом, не залежать від виникнення, зміни та/або припинення таких прав у її батьків, інших законних представників, суд зазначає наступне.
Дійсно, пряме буквене зазначення підпункту 3 пункту 7-1 Порядку №332 оперує таким суб`єктним складом, як «внутрішньо переміщена особа, яка звертається за допомогою на проживання, або є отримувачем допомоги, на 1 число місяця, з якого призначається допомога, або на 1 число кожного місяця, в якому отримується допомога».
У даній справі особливістю є те, що позивач-1, як матір позвиача-2 та позивача-3 звернулася до відповідача із заявою про отримання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам на себе та дітей, відповідно саме вона отримувала таку допомогу сукупно у розмірі 8000,00 грн.
Водночас, у зв`язку із наявністю у ОСОБА_1 станом на 01.03.2024 року на депозитному банківському рахунку (рахунках) коштів у загальній сумі, що перевищує 100 тис. гривень (за даними банків), відповідачем припинено виплату як їй, так і дітям.
Варто наголосити, що системне тлумачення норм Порядку №332 свідчить про те, що виплата дітям допомоги на проживання як внутрішньо переміщеним особам, напряму залежить від фінансового становища батьків. Відповідно наявність на депозитному банківському рахунку (рахунках) батьків коштів у загальній сумі, що перевищує 100 тис. гривень, вказує не тільки на доцільність позбавлення виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, а й про те, що батьки фінансово можуть забезпечувати своїх дітей.
Про доцільність комплексного застосування положень Порядку №332 вказують й інші положення цього Порядку, як то підпункт 5 пункту 7-1, де втрата права на отримання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам напряму залежить від наявності у власності житлового приміщення/частини житлового приміщення більш як 13,65 кв. метра на одного члена сім`ї.
Враховуючи зазначене, колегія суддів не вбачає в діях відповідача щодо припинення виплати позивачам допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам з 01.04.2024 року ознак протиправності.
Суд наголошує, що отримання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам є життєвонеобхідним засобом підтримання осіб, які опинилися у скрутному становищі внаслідок внутрішньо переміщення. 
Однак, такий механізм не може застосовуватися до тих осіб, які мають засоби для свого достатнього забезпечення.
Оцінюючи позицію апелянта, колегія суддів вважає, що обставини, наведені в апеляційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, у апеляційній скарзі не зазначено. 
Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 24 листопада 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 

Головуючий	 		Гонтарук В. М.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Біла Л.М.    Моніч Б.С.