Справа № 168/1013/24
Провадження № 2/168/4/26

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2026 року сел. Стара Вижівка
Старовижівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді Сухоручко Ю.О
секретаря судового засідання Таксюк О.С., 
за участю:
позивачки ОСОБА_1 ,
представника позивачки ОСОБА_2 ,
відповідача ОСОБА_3 ,
представника відповідача ОСОБА_4 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання в сел. Стара Вижівка в режимі відеоконференції справу за позовом ОСОБА_1  до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування,
ВСТАНОВИВ:
Стислий виклад позиції позивачки.
Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить усунути ОСОБА_3 , від права на спадкування за законом та обов`язкової частки у спадщині, яка відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті ОСОБА_5 .
Позов обґрунтований тим, що вона є спадкоємцем за заповітом на житловий будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 та за законом на неохоплену заповітом частину спадщини, під час оформлення права на спадщину, яка відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 з дати смерті її батька ОСОБА_5 , вчасно в межах строку для прийняття спадщини подала заяву про її прийняття, однак виявила факт, який порушує її цивільне право та інтерес як спадкоємця, оскільки у нотаріуса їй стало відомо, що ІНФОРМАЦІЯ_2 її рідний брат ОСОБА_3 , який одночасно є сином спадкодавця ОСОБА_5 , подав заяву про прийняття спадщини за законом, який у зв`язку з тим, що є пенсіонером за віком (непрацездатною дитиною спадкодавця) претендує і на обов`язкову частку, яка може поширюватись і на заповідане їй майно.
Після смерті матері позивачки ІНФОРМАЦІЯ_3 , батько спадкодавець ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , маючи слабке здоров`я після перенесеного онкозахворювання, будучи інвалідом ІІ групи та особою похилого віку, залишився проживати у будинку за адресою: АДРЕСА_1 сам та потребував сторонньої допомоги. 
Починаючи з 2017 року стан батька-спадкодавця ОСОБА_5 з огляду на похилий вік різко погіршився, він став повністю лежачим, тобто перебував у безпорадному стані та потребував постійної сторонньої допомоги. Позивачка здійснювала догляд за хворим батьком.
Так як ОСОБА_3 , який будучи обізнаним про тривалий багаторічний безпорадний стан спадкодавця ОСОБА_5 , зумовлений його похилим віком та хворобами, розуміючи свій обов`язок як сина щодо необхідності надання допомоги для існування спадкодавця ОСОБА_5 , наявну можливість для цього, оскільки все життя проживав та проживає у сел. Стара Вижівка в 20 хвилин ходьби від дому вже померлого батька, будучи в доброму здоров`ї та не будучи інвалідом, свідомо ухилявся від надання допомоги спадкодавцю ОСОБА_5 як фізичної, так і моральної і матеріальної, тому вважає, що є обґрунтовані підстави для усунення ОСОБА_3 від права на спадкування за законом та на обов`язкову частку у спадщині, яка відкрилась після смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ч.ч.5,6 ст.1224 ЦК України.
Рух справи в суді.
Позовна заява надійшла до суду 23.08.2024 року.
23.09.2024 року позивачкою подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій вона просить заборонити нотаріусу Старовижівської державної нотаріальної контори Волинської області за адресою: 44400, Волинська область, Ковельський район, смт Стара Вижівка, вул. Незалежності, 58 видавати ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 ) свідоцтва про право на спадщину, яка відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дата смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 (спадкова справа № 71939908) до набрання законної сили рішенням суду у зазначеній цивільній справі.
23.09.2024 року позивачкою подано до суду клопотання про витребування доказів, а саме про витребування у Старовижівської державної нотаріальної контори Волинської області за адресою: 44400, Волинська обл., Ковельський р-н., сел. Стара Вижівка, вул. Незалежності,58, спадкову справу №71939908 (спадкодавець ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дата смерті – ІНФОРМАЦІЯ_1 ).
23.09.2024 року позивачкою подано до суду клопотання про витребування доказів, а саме про витребування у КНП «Старовижівський центр первинної медичної допомоги» Старовижівської селищної ради виписку з амбулаторної карти та історію хвороби ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
23.09.2024 року позивачкою подано до суду заяву про виклик свідків.
24.09.2024 року ухвалою Старовижівського районного суду Волинської області заяву позивачки про забезпечення позову задоволено. Заборонено державному нотаріусу Старовижівської державної нотаріальної контори Хвещук А.В., до набрання законної сили рішенням у справі №168/1013/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення його від права на спадкування за законом, видавати будь-які правовстановлюючі документи на спадкове майно у межах спадкової справи №71939908 від 02.02.2024 року, заведеної після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
25.09.2024 року ухвалою судді відкрито провадження у справі, визначено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.
08.10.2024 року відповідачем ОСОБА_3 подано відзив на позовну заяву, згідно з яким позов не визнає, просить позовну заяву ОСОБА_1 про усунення його від права на спадкування за законом та обов`язкової частки у спадщині, яка відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 – залишити без задоволення.
Відповідачем не визнаються такі обставини, як ухилення ним від допомоги покійному батькові у догляді, так як на протязі всього життя надавав необхідну допомогу, зокрема фінансову, матеріальну, моральну підтримку як своїй покійній матері ОСОБА_6 так і покійному батьку (спадкодавцю) ОСОБА_5 .
Відповідач не погоджується з твердженням позивачки про те, що вона самостійно надавала допомогу та утримувала покійних батьків ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , а кошти з їх пенсій використовувала на лікування батьків. Однак будь-якого доказу про надання своїх особистих коштів витрачених на утримання батьків не надала. Зазначає, що в період з 2000 по 2024 роки сестра ОСОБА_7 ніде не працювала, та будь-якого доходів не мала. В період з 1998 по 2024 роки на лікування батьків більшу частину коштів на придбання ліків, відвезення до лікарень як в місто Луцьк, місто Ковель витрачав він та брат ОСОБА_8 .
Крім цього не погоджується із твердженням про неприйняття участі в похованні покійного батька. Зазначає, що вони з братом ОСОБА_8 їздили замовляли домовину, одяг та інші необхідні атрибути як після смерті матері, так і після смерті батька. Замовляли послуги копачів могил як і матері, так і батькові. Це можуть підтвердити свідки. Позивачка ОСОБА_7 тільки ходила збирала відповідні квитанції та отримувала передбачені виплати за поховання. Жодної власної копійки на поховання батьків вона не надала.
Також відповідачем акцентовано увагу на те, що він ніколи не ухилявся від надання допомоги та утримуванні своїх батьків. Все що він міг надати надавав, підтримував покійну матір та покійного батька. Постійно зі своєю дружиною ОСОБА_9 відвідував батьків, приносив продукти харчування, зокрема приготовлені його дружиною. Продукти купував за власні кошти. Допомагав по господарству, орав город, косив траву, та інше у всіх випадках коли його просили батьки, до самої їх смерті. Про всі хвороби та ускладнення стану батька він телефонував своєму брату ОСОБА_8 , який негайно приїжджав до батька.
22.10.2024 року позивачкою подано до суду відповідь на відзив, в якому вона просить доводи відповідача ОСОБА_3 , викладені у відзиві на позовну заяву відхилити, позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення останнього від права на спадкування за законом задовольнити у повному обсязі.(Т1, а.с.120-123)
Зокрема позивачка у відповіді на відзив зазначає, що до відзиву відповідач долучив фото спадкодавця ОСОБА_5 разом із тортом «90» та таким чином стверджує, що був присутнім на дні народженні померлого у 2022 році, коли йому виповнилося 90 років.
По-перше, вказане фото жодним чином не підтверджує, що відповідач дійсно прийшов до спадкодавця ОСОБА_5 у день народження, оскільки відповідач на такому фото відсутній.
По-друге, вказане фото надане відповідачу рідним братом ОСОБА_8 , який дійсно у жовтні 2022 року приїздив з м. Любомль привітати батька з днем народження, купив цей торт та зробив це фото. При цьому приїхав він зі своїм знайомим, побув поруч з батьком хвилин 15 та поїхав по своїх справах.
Відповідач на день народження ОСОБА_5 привітати його з 90- річчям не приходив, як і власне на інші дні народження батька, коли він перебував у безпорадному стані.
Таким чином, вказане фото не є достовірним доказом в розумінні ст. 79 ЦПК України, на підставі якого можна встановити дійсні обставини справи.
Щодо доводів про надання допомоги спадкодавцю, який через похилий вік перебував у безпорадному стані.
У відзиві на позовну заяву відповідач стверджує, що упродовж всього життя надавав необхідну допомогу, зокрема, фінансову, матеріальну, моральну як ОСОБА_6 , так і покійному ОСОБА_5 у той період, коли вони перебували у безпорадному стані та потребували постійної сторонньої допомоги.
При цьому відповідач наводить у відзиві поодинокі абстрактні факти нібито надання ним допомоги ОСОБА_5 , які, по-перше, не підтверджено жодними доказами, а по-друге, стосуються дат, які не відносяться до того періоду, коли спадкодавець, покійний батько, ОСОБА_5 перебував у безпорадному стані в силу похилого віку та хвороб та потребував сторонньої допомоги, а тому не стосуються суті спору.
Відповідач у відзиві не наводить конкретних фактів, підтверджених доказами, яким чином він особисто допомагав батькам, зокрема, спадкодавцю ОСОБА_5 , у той період, коли він перебував у безпорадному стані та потребував сторонньої допомоги, а натомість апелює до діянь інших осіб, які не мають стосунку до спору у справі.
Крім того, слід зауважити, що відповідач, заперечуючи факт того, що він ухилявся від надання будь-якої допомоги спадкодавцю - ОСОБА_5 у період, коли він перебував у безпорадному стані та потребував сторонньої допомоги, постійно використовує конструкцію «ми з братом», «я та мій брат», «мій брат», чим фактично видає поодинокі вчинки рідного брата ОСОБА_8 по допомозі батьку як за власні.
При цьому у відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що рідний брат ОСОБА_8 з 1999 року проживає із сім`єю в місті Любомль, у вихідні дні щотижня до 2005 року приїздив до батьків в смт Стара Вижівка.
Рідний молодший брат ОСОБА_8 дійсно періодично приїздив провідати ОСОБА_5 у той період, коли той перебував у безпорадному стані.
Однак це були нечасті приїзди (раз на місяць чи раз на кілька місяців), тривалістю не більше 15 хв.
Під час таких візитів ОСОБА_8 інколи привозив певні продукти харчування (сік, печиво, фрукти, тощо) як звичайний прояв гостинності, що не можна назвати повноцінним харчуванням лежачої людини.
Водночас немічний з 2017 року по 17.01.2024 ОСОБА_5 потребував постійної сторонньої допомоги (24 години на добу), а разові приїзди ОСОБА_8 на 15 хвилин до лежачого батька не могли забезпечити повноцінний догляд за безпорадним батьком (забезпечення щоденного повноцінного гарячого харчування, допомоги у справлянні фізіологічних потреб, вивезенні на прогулянки, утримання домоволодіння батька у мінімально придатному для життя стані, перебування з повністю безпорадним батьком у лікарнях, тощо).
Таку допомогу лежачому спадкодавцю ОСОБА_5 об`єктивно міг надавати відповідач ОСОБА_3 , оскільки все життя проживав у смт Стара Вижівка, тобто у тому ж населеному пункті, що і батько, в 20 хвилинах пішої ходьби від домоволодіння спадкодавця, не працював, тобто мав достатньо вільного часу, знав про тяжкий стан, здоров`я лежачого і немічного спадкодавця, усвідомлював свій обов`язок як сина допомагати безпорадному батьку, однак ні фізичної, ні матеріальної, ні моральної допомоги не надавав.
Щодо доводів відповідача про надання допомоги у лікуванні спадкодавця в період його перебування у безпорадному стані. 
Позивачка у відповіді на відзив зауважила, що відповідач у відзиві стверджує, що в період з 1998 року по 2024 рік на лікування батьків більшу частину коштів на придбання ліків, відвезення до лікарень як у місто Луцьк, місто Ковель витрачав він та брат ОСОБА_8 . Однак, зазначені доводи не відповідають дійсності та не підтверджуються жодними доказами (квитанціями, показаннями свідків, тощо). У той же час позивачка з позовною заявою надала докази того, що саме вона супроводжувала на лікуванні хворого батька (довідки про проведення ОСОБА_5 МСКТ головного мозку, грудної клітини).Крім того, у спростування доводів, що відповідач не приймав ні фінансово, ні організаційно участі у лікуванні батька, долучено збережений фіскальний чек від 21.05.2021 про сплату 1300 грн за проведення комп`ютерної томографії спадкодавцю ОСОБА_5 у м. Ковель.
Увесь період перебування спадкодавця ОСОБА_5 повністю у безпорадному стані позивачка фактично проживала з ним та забезпечувала догляд, однак не підтверджує, що відповідач ОСОБА_3 будь-яким чином особисто допоміг хоч копійкою лікувати немічного батька, фізично довезти його до лікарні, забрати з лікарні, супроводжувати лежачого батька під час перебування на стаціонарному лікуванні, допомозі справляти фізіологічні потреби, годуванні, купівлі ліків, тощо.
У контексті доводів про надання допомоги в лікуванні спадкодавця відповідач лише зазначив, що брат ОСОБА_8 за власний кошт возив спадкодавця ОСОБА_5 на лікування в госпіталь ветеранів війни.
Дана обставина не підтверджена жодними доказами, без зазначення дати події, а тому не можливо зрозуміти, чи стосується зазначений факт того періоду, коли спадкодавець ОСОБА_5 перебував у безпорадному стані та потребував постійного стороннього догляду.
Водночас у позовній заяві позивач зазначила, що лежачий спадкодавець ОСОБА_5 через тяжкий стан здоров`я у період з 2020 року по 2024 рік неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні у лікарнях смт Стара Вижівка, м. Ковель, а саме у квітні 2020 року, у травні 2021 року, у жовтні 2022 року, у листопаді 2023 року, січні 2024 року.
Однак, відповідач ОСОБА_3 не надав жодного доказу надання саме ним особисто допомоги безпорадному батьку у всі означені періоди його перебування на стаціонарному лікуванні у лікарні, хоча саме від відповідача очікувалась допомога батьку, так як він є сином спадкодавця та проживав в близькості від його домоволодіння у одному і тому ж населеному пункті, останні 7 років є пенсіонером не працює та мав достатньо вільного часу, щоб допомагати лежачому батьку.
Крім того, не відповідають дійсності та не підтверджуються жодними доказами доводи відповідача ОСОБА_3 про те, що він оплатив операцію з видалення прямої кишки, яку було проведено ОСОБА_5 у 2002 році, оскільки зароблені за 8 місяців на заробітках у російській федерації кошти, про які зазначає відповідач, він потратив на власні потреби (придбав автомобіль, мав незавершене будівництво власного будинку, а решту проїв).
Крім того, звертає увагу суду, що відповідач сам зазначає, що у 2002 році у післяопераційний період лише відвідував безпорадного батька ОСОБА_5 , але відвідування на 10 хв це не про надання повноцінної допомоги безпорадному батьку як-то звести з ліжка, допомогти справити фізіологічні потреби, придбати ліки, годувати, слідкувати за самопочуттям, водити на обстеження, тощо.
При цьому такі доводи не підтверджуються жодними доказами та фактично є голослівними.
25.10.2024 року відповідачем подано до суду заперечення, в якому просить викладені факти у відповідь на відзив факти вважати такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, є надуманими та безпідставними.(Т1, а.с. 127-128)
Зокрема на спростування того факту, що відповідач жив у своє задоволення, ніде не працював і від надання допомоги покійному батькові ОСОБА_5 , як стверджує позивачка у відповіді на відзив та і позовній заяві, зазначає, що він з 2007 по 2016 роки був зареєстрований, як приватний підприємець. Проводив торгівлю будівельними та іншими матеріалами на ринках Старовижівського району.
Даний факт підтверджується копією витягу з державного реєстру юридичних, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 22.10.2024, копією свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця від 21.02.2007 року.
Також зазначає, що його дружина ОСОБА_9 з 2015 року хвора на цукровий діабет II стадії та має ряд інших захворювань, що підтверджується довідкою Старовижівського центру первинної медичної допомоги від 24.10.2024 року. Інсулінозалежна. З 2015 року по даний час в неї трапляються часті випадки втрати свідомості. Він був змушений двічі на день вводити препарат інсуліну своїй дружині. На лікування дружини та підтримання її стану витрачалися майже всі кошти, зокрема отримана пенсія, як його так і дружини використовувалась для придбання ліків. Тому постійно перебувати з батьком, (як зазначає позивачка, що він ухилявся від догляду за батьком) відповідач не мав змоги. Однак надавав необхідну моральну підтримку батьку, купував м`ясопродукти з яких його дружина готувала різні страви та приносив годувати батька. Допомагав навіть за проханням позивачки по господарству.
Щодо достовірності дати отримання фотографії батька за 2019 рік, в судове засідання на вимогу суду буде надано телефон яким проводився знімок.
Позивачка неодноразово, на добу, а то й дві залишала хворого батька самого вдома, а сама їздила в с. Буцинь до чоловіка. Це тривало постійно, аж до смерті батька. Тривалий час вона не залишала ключів від будинку. Після того, як йому стало відомо про залишення безпомічного батька одного в будинку, у нього з сестрою відбулась відверта розмова, після якої вона почала залишати ключі від будинку. Після цього, коли сестра була відсутня він разом із своєю дружиною приносив продукти харчування (бульйони, борщі) та годував батька, надавав необхідну допомогу, голив та підстригав батька.
Відповідач зазначає, що позивачка ОСОБА_1 вбачала тільки вигоду для себе, а не доглядала за хворими батьками з власної ініціативи.
Так, позивачкою ОСОБА_1 до суду надано довідки з управління соціальної та ветеранської політики такі, як №646, №647 від 23.09.2024, Це все робилось для того, щоб отримати необхідний стаж. Дані довідки засвідчують про те, що саме ОСОБА_1 зобов`язана була постійно знаходитись та доглядати за батьками, оскільки Держава оплачувала їй за надання допомоги батькам.
Після досягнення нею пенсійного віку у 2019 році, остання з метою використання для власних потреб пенсійних виплат та допомог, що виплачувались покійному батьку (так як будучи пенсіонером не могли бути оформлена по догляду за батьком за рахунок Держави) залишилась жити біля батька, намагалась його не допускати для відвідування та надання допомоги хворому батьку.
Позивачка весь час повідомляла, що будинок нібито подарований покійним батьком її дочці ОСОБА_10 . Однак будь-яких підтверджуючих документів нікому не показувала.
Через два тижні після смерті батька вона звернулась до нотаріуса для відкриття спадщини, не повідомивши про це ні його, ні брата. Знаючи, що на батькові зареєстрований мотоцикл, який фактично купувався у 1987-1988 роках для брата, і для купівлі якого він також давав гроші, він за згодою брата вирішив звернутись до нотаріуса щоб оформити спадщину на цей мотоцикл та перереєструвати на себе, так як сестра ще до смерті батька говорила щоб забирали цей мотоцикл або вона його продасть. В нотаріуса йому стало відомо, що на батькові зареєстрований будинок і нікому він його не дарував.
Сестра умисно скрила цей факт, оскільки після смерті батька його не повідомила про наявність будинку та не спілкувалась з ним про наявність спадщини і врегулювання питання щодо отримання спадщини.
25.10.2025 року відповідачем подано до суду клопотання про витребування доказів, в якому саме просить витребувати у Головного управління пенсійного фонду України у Волинській області інформацію про суму виплачених пенсійних коштів та інших передбачених пільг та виплат з 2004 року покійному батькові ОСОБА_5 та виплат на поховання ОСОБА_5 . Також просить витребувати з ТОВ «Волиньгаззбуту» інформацію щодо споживача, пільги, дату підключення газопостачання будинку за адресою: АДРЕСА_1 . А також витребувати з Старовижівського центру первинної медичної допомоги інформацію про те, чи забезпечувався безкоштовним лікуванням та ліками покійний батько ОСОБА_5 .
07.10.2024 року відповідачем подано до суду заяву про виклик свідків.
23.12.2024 року винесено ухвалу суду про витребування доказів.
23.01.2025 року позивачкою подано пояснення (Т.1, а.с. 171-186):
1) щодо долучених відповідачем витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та свідоцтва про державну реєстрацію ФОП.
У запереченнях на відповідь на відзив відповідач ОСОБА_3 зазначає, що у період 2007-2016 років був зареєстрований як підприємець, проводив торгівлю будівельними та іншими матеріалами на ринках Старовижівського району та таким чином стверджує, що не ухилявся від надання допомоги спадкодавцю ОСОБА_5 . На підтвердження зазначених доводів відповідач ОСОБА_3 долучив витяг Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців від 24.10.2024 та свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця від 21.02.2007. Однак вказані доводи і документи жодним чином не спростовують наявну у відповідача об`єктивну можливість допомагати батьку - спадкодавцю ОСОБА_5 у означений період.
Як витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб-фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, так і свідоцтво про державну реєстрацію засвідчують лише факт набуття статусу фізичної особи- підприємця, однак не підтверджують фактичного здійснення підприємницької діяльності. Крім того, статус фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 припинено 13.01.2016 року. Однак, і у період з 2016 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 (по дату смерті спадкодавця ОСОБА_5 ), коли спадкодавець потребував повної сторонньої допомоги, систематично перебував на стаціонарному лікуванні - відповідач ОСОБА_3 від будь-якої допомоги безпорадному батьку ухилявся у агресивній формі та з лайкою.
2) Щодо долученої відповідачем довідки Старовижівського центру первинної медичної допомоги від 24.10.2024 щодо діагнозів дружини ОСОБА_9 .
У запереченнях на відповідь на відзив відповідач ОСОБА_3 стверджує, що його дружина ОСОБА_9 з 2015 року хвора на цукровий діабет II стадії та ряд інших захворювань, що підтверджується довідкою Старовижівського центру первинної медичної допомоги від 24.10.2024.
Відповідач зазначає, що в дружини ОСОБА_9 трапляються часті випадки втрати свідомості, а тому він був змушений двічі на день вводити препарат інсуліну своїй дружині та не міг постійно перебувати з батьком (спадкодавцем) та надавати йому допомогу.
Однак вказані доводи не спростовують об`єктивну можливість і змогу надавати допомогу (матеріальну, фізичну, моральну) безпорадному батьку — спадкодавцю ОСОБА_5 , який з 2017 року потребував повної постійної сторонньої допомоги, оскільки був лежачим.
Зі змісту долученої довідки про діагнози дружини відповідача ОСОБА_9 не вбачається, що остання мас статус особи з інвалідністю, перебувала у безпорадному стані або потребувала постійного стороннього догляду.
3) Щодо допустимості як доказу інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо зареєстрованих речових прав відповідача
У запереченнях на відповідь на відзив відповідач ОСОБА_3 стверджує, що долучена позивачкою до позовної заяви інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо зареєстрованих за відповідачем речових прав отримана шляхом незаконного збирання конфіденційних даних без згоди відповідача, чим ставить під сумнів допустимість такого доказу.
Зазначену інформаційну довідку вона надала для підтвердження того, що усунення від права на спадкування відповідачем обов`язкової частки на заповіданий їй батьком будинок не буде для нього надмірним тягарем, оскільки з 2012 року відповідач ОСОБА_3 є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , в якому проживає по теперішній час. Крім того, вказаним доказом підтверджується те, що відповідач постійно проживав у смт Стара Вижівка, а, отже, мав об`єктивну змогу допомагати нашому лежачому батьку.
Означену довідку сформовано з публічно доступного ресурсу https://online.miniust.gov.ua/rrp/. з якого будь-яка фізична особа може отримати інформацію про зареєстровані речові права стосовно будь-якої особи за допомогою електронного цифрового підпису, сплативши адміністративний збір у розмірі 40 грн. При цьому отримання таких відомостей не являється збиранням конфіденційних даних, як проте хибно стверджує відповідач.
4. Щодо доводів відповідача про наявність у безпорадного спадкодавця пільг на газопостачання та лікування
У заявах по суті справи, а також усно на підготовчому засіданні відповідач постійно зазначає про те, що батько - спадкодавець ОСОБА_5 як інвалід війни II групи отримував безкоштовне лікування і безкоштовно користувався газопостачанням, таким чином стверджуючи, що лежачий батько не потребував матеріальної допомоги.
Однак такі доводи відповідача є спростовними з огляду на таке.
Тому позивачці як нікому добре відомо, що лікування спадкодавця не у повній мірі було безкоштовним і левову частку ліків, які виписували лікарі, потрібно було купувати, як і інші супровідні речі, такі як шприци з голками, бинти, миючі засоби та засоби гігієни, памперси, пелюшки, їжу тощо.
На підтвердження своїх доводів надала копії частини збережених у неї чеків про купівлю ліків, пелюшок та інших речей для лежачого батька (оригінали чеків можу надати на вимогу суду).
Крім того, на спростування цинічних доводів відповідача про те, що лежачому батьку не потрібно було купувати памперси та пелюшки, бо позивачка їх отримувала у організації «Червоний хрест», надала довідку Старовижівської районної організації Товариства Червоного Хреста України від 30.12.2024 за № 31, в якій зазначено, що , ОСОБА_1 , зверталась у вказану «організацію за допомогою для свого батька ОСОБА_5 , інваліда війни II групи, та отримала у період 2017-2019 років аж цілих 2 пачки підгузок, 4 пачки серветок, пачку гумових рукавичок і 2 пляшки рідкого мила.
Крім того, небезкоштовними для лежачого батька — спадкодавця ОСОБА_5 були і різні обстеження, на які його направляли під час проходження лікування. На підтвердження зазначених доводів надала копію збереженого у неї фіскального чеку від 21.05.2021 щодо оплати послуг комп`ютерної томографії, проведеної спадкодавцю ОСОБА_5 , у м. Ковель у розмірі 1300 грн. 
При цьому у період із червня 2019 по січень 2024 (дату смерті спадкодавця) позивачки дохід становила пенсія за віком у розмірі лише 2000-2760 грн на місяць, що підтверджую довідкою про доходи № 4578 7154 8525 2529, виданою Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області, яку вона також витрачала на потреби лежачого батька.
Таким чином лежачий батько потребував також і матеріальної допомоги, зокрема, у періоди загострення хвороби та проходження ним лікувань та обстежень.
Однак відповідач ОСОБА_3 , постійно посилаючись на те, що у лежачого батька є пенсія, безкоштовне лікування і газопостачання як у інваліда війни II групи, ні разу ні копійкою безпорадному батьку не допоміг.
При цьому доводи відповідача про повне безоплатне газопостачання спадкодавця не у повній мірі відповідають дійсності.
На підтвердження того, що лежачий батько ОСОБА_5 сплачував кошти за природний газ надала копії зі збережених у неї оригіналів:
- рахунку «Волинь Газзбут» № 0200050058 від 07.05.2021 за квітень 2021 та фіскальний чек про сплату за газопостачання на суму 1347,00 грн;
- рахунку «Волиньгаз Збут» № 0200050058 від 06.06.2021 за травень 2021
та фіскальний чек про сплату за газопостачання на суму 325,00 грн;
- розрахунку Газопостачальної компанії «Нафтогаз» за травень 2022 на суму 819,56 грн та фіскальний чек про сплату за природний газ від 02.07.2022 в сумі 830,99 грн;
- рахунку «Волиньгаз Збут» № 0200050058 від 06.05.2022 за травень 2022 та фіскальний чек про сплату за газопостачання на суму 331,00 грн;
- розрахунку Газопостачальної компанії «Нафтогаз» за січень 2023 на суму 2007,90 грн та фіскальний чек про сплату за природний газ на суму 2 818,00 грн;
- розрахунку Газопостачальної компанії «Нафтогаз» за лютий 2023 на суму 2 522,24 грн та фіскальний чек про сплату за природний газ на суму 2 533,00 грн;
- рахунку РГК «Волиньгаз» № 0200050058 від 08.02.2023 про плату за розподіл (доставку) природного газу за лютий 2023 на суму 346,60 грн та фіскальний чек про сплату за розподіл (доставку) природного газу на суму 357,00 грн;
- розрахунку Газопостачальної компанії «Нафтогаз» за березень 2023 на суму 2 481,79 грн та фіскальний чек про сплату за природний газ на суму 2492.0 грн;
- рахунку РГК «Волиньгаз» № 0200050058 від 08.03.2023 про плату за розподіл (доставку) природного газу за березень 2023 на суму 346,26 грн та фіскальний чек про сплату за розподіл (доставку) природного газу на суму 357,00 грн;
- розрахунку Газопостачальної компанії «Нафтогаз» за травень 2023 на суму 1526,57 грн та фіскальний чек про сплату за природний газ на суму 1537.0 грн;
- рахунку РГК «Волиньгаз» № 0200050058 від 08.05.2023 про плату за розподіл (доставку) природного газу за травень 2023 на суму 346,57 грн та фіскальний чек про сплату за розподіл (доставку) природного газу на суму 357,00 грн.
5. Щодо дійсної потреби лежачого спадкодавця у допомозі відповідача.
У період перебування спадкодавця ОСОБА_5 у безпорадному стані він потребував допомоги саме від відповідача як рідного сина, бо той об`єктивно міг йому її надавати, оскільки постійно проживав також у сел. Стара Вижівка у безпосередній близькості до домоволодіння спадкодавця, не був нічим зайнятий, бо фактично не веде ніякого господарства, ніде не працює та сидить вдома.
Водночас для підтримання для спадкодавця мінімально придатних умов для проживання у його домоволодінні постійно потрібна була допомога у фізичній чоловічій праці, як-то; зорати город, посадити картоплю, нарубати дрова, покосити траву на подвір`ї, вставити на зиму у житловому будинку батька важкі подвійні дерев`яні вікна, щоб у будинку було тепло, а потім під час настання тепла зняти такі подвійні вікна, поремонтувати холодильник, водонасосну станцію, заштукатурити тріщини на стінах чи стелі, оскільки будинок 1960-х років побудови та постійно обсипалась стеля, що могло навіть створити небезпеку для лежачого батька.
Крім того, будучи безпорадним, батько - спадкодавець ОСОБА_5 потребував дужих чоловічих рук у допомозі винести його на вулицю у інвалідному кріслі-каталці, звести на ліжку, допомогти винести з будинку у автомобіль швидкої допомоги, носити у лікарні на необхідні обстеження.
Всю цю допомогу лежачому батьку позивачка як жінка, яка єдина проживала поруч з лежачим батьком та його доглядала, об`єктивно не могла забезпечити.
Таку допомогу міг надавати відповідач ОСОБА_3 , який хоч і розумів необхідність допомоги лежачому батьку, мав об`єктивну можливість і знав, що спадкодавцю потрібна стороння допомога, однак свідомо ухилявся від неї.
Не відповідають дійсності доводи відповідача про те, що позивачка оформлена по догляду за матір`ю ОСОБА_5 та за спадкодавцем ОСОБА_5 лише для отримання стажу, оскільки ще на час початку офіційного догляду за лежачою матір`ю ОСОБА_5 у неї було достатньо страхового стажу (22 роки 6 місяців 21 день), на підтвердження чого надала довідку ІПВП ПФУ.
Не відповідають дійсності та є надуманими доводи відповідача про те, що позивачка доглядала за безпорадним спадкодавцем ОСОБА_5 заради його пенсії, оскільки пенсія спадкодавця витрачалась на продукти, ліки, комунальні послуги, одяг, засоби гігієни для спадкодавця, а також на найм сторонніх людей для утримання домоволодіння спадкодавця у придатному стані, оскільки відповідач ОСОБА_3 ухилявся від надання будь-якої допомоги спадкодавцю, а домоволодіння потребувало чоловічих рук (будинок 1960-Х років побудови, все потребувало заміни і постійного ремонту).
При цьому доводи відповідача ОСОБА_3 про те, що позивачка його не допускала до лежачого спадкодавця ОСОБА_5 є цинічними та не відповідають дійсності, оскільки вона як жінка об`єктивно фізично не могла не допустити до лежачого спадкодавця відповідача ОСОБА_3 як дужого чоловіка.
Також, як стверджує позивачка об`єктивно не могла не допускати відповідача до безпорадного спадкодавця ОСОБА_5 і під час його численних перебувань на стаціонарному лікуванні у лікарнях у квітні 2020 року, у травні 2021 року, у жовтні 2022 року, у листопаді 2023 року, січні 2024 року, оскільки лікарня є публічно доступним місцем, однак відповідач ухилявся від допомоги безпорадному спадкодавцю навіть у лікарні: не допомагав носити спадкодавця на обстеження, не допомагав спадкодавцю справляти фізіологічні потреби, не допомагав особисто у годуванні спадкодавця, не допомагав організаційно в довезені спадкодавця з лікарні додому, не замінив позивачку ні одного дня у лікарні під час догляду за немічним спадкодавцем та навіть не приходив особисто його відвідати.
23.01.2025 року позивачкою подано до суду клопотання про витребування доказів, а саме витребувати у Головному управлінні ДПС у Волинській області інформацію щодо отримання ФОП ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) доходів від здійснення підприємницької діяльності та сплату з таких доходів податків у період з 2007 року по 2016 рік. 
23.01.2025 року позивачкою подано до суду заяву про виклик свідків.
26.02.2025 року ухвала про закриття підготовчого засідання та призначення справи до судового розгляду.
22.12.2025 року ухвалою Старовижівського районного суду Волинської області у задоволенні клопотання представника відповідача – Талашко І.М. про постановлення окремої ухвали відносно позивачки та направлення її до Ковельського РУП ГУНП у Волинській області - відмовлено.
09.02.2026 року позивачкою надано до суду пояснення щодо показань, наданих свідками відповідача, зокрема зазначає, що доводи відповідача грунтуються на недостовірних показаннях свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , які є близькими родичами та зацікавленими особами, а також на показаннях свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які є неналежними доказами, оскільки не стосуються предмета спору. 
09.02.2026 року ухвала про витребування доказів, а саме витребування у Волинській філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» інформацію щодо споживача, пільги, дату підключення газопостачання до будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
Позиція учасників провадження.
Позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат – Філончук Н.В. в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити та послалися на обставини викладені в позові та в письмових додаткових поясненнях. Окрім того пояснили, що є всі правові підстави усунути відповідача від права на спадкування, оскільки останній не надавав матеріальну або фізичну допомогу спадкодавцю. 
Відповідач ОСОБА_3 та його представник адвокат – Талашко І.М. в судовому засіданні позов не визнали, послалися на обставини, викладені у відзиві на позов та в запереченнях. Окрім того представник відповідача пояснила, що позивачкою не доведено факт умисного ухилення відповідача від виконання обов`язку надавати допомогу спадкодавцю. В судовому засіданні позивачка сама зазначала, що відповідач надавав допомогу, але в недостатньому обсязі.
Свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що вона працює медичною сестрою в КНП «Старовижівська профільна лікарня». Приблизно у жовтні 2023 року, в лікарні перебував батько позивачки у важкому стані. В той час за батьком доглядала позивачка ОСОБА_1 , яка також ночувала в лікарні та доглядала батька. Особисто вона як медичний працівник чергувала в лікарні кожні три дні, і завжди на її чергуванні білля батька в ночі була позивачка. Вона особисто на її чергуваннях не бачила інших родичів. Потім через деякій час батько позивачки знов опинився в лікарні у важкому стані. Вона здійснювала лікування за призначенням лікаря. Хворий батько був забезпечений ліками за рахунок держави, але деякі ліків не вистачало і вона давала список необхідних ліків позивачці. Вона особисто не бачила хто саме ходив до аптеки. Також пояснила, що дружина відповідача- ОСОБА_9 , в той час працювала в лікарні. Зі слів своїх колег їй стало відомо, що ОСОБА_9 також приходила до хворого батька позивачки та відвідувала його, але в дні чергування вона особисто її не бачила. 
Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснила, що працює сімейним лікарем в КНП «Старовижівська профільна лікарня». Вона особисто лікувала батька позивачки – ОСОБА_5 . Вона надавала йому амбулаторну допомогу та виписувала направлення на стаціонарне лікування. З 2017 року стан ОСОБА_5 став погіршуватися і десь за 5 років перед смертю він вже не міг самостійно вставати. Позивачка часто зверталася до неї за допомогою та консультацією. Вона виписувала йому безкоштовні ліки, які були в Реєстрі в наявності, а також деякі ліки радила самостійно придбати в аптеках. Хто саме купував ліки вона не бачила, але бачила призначені ліки у пацієнта. Помер ОСОБА_15 у січні 2024 року, осанні три роки перед смертю він потребував сторонньої допомоги, його треба було кормити та мити, оскільки він самостійно вже не міг доглядати за собою. Коли її викликали на консультацію за місцем мешкання хворого, позивачка була білля хворого батька, яка дуже добре ставилася до хворого. Одного разу при відвідуванні хворого ОСОБА_5 , вона бачила в будинку дружину відповідача – ОСОБА_9 , яка відвідувала хворого ОСОБА_5 . 
Також вона знайома з відповідачем, останній приходив до неї та брав довідку про смерть батька. З іншим сином хворого, ОСОБА_16 вона не знайома. 
Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснила, що працює молодшою медичною сестрою в КНП «Старовижівська профільна лікарня». Вона пам`ятає , що при її чергуванні в лікарні (один раз на тиждень), десь в осені 2022 року, взимку 2022 року та взимку 2023 року позивачка в лікарні доглядала за хворим батьком - ОСОБА_18 . Позивачка ночувала в лікарні, а також вона особисто разом із позивачкою возила хворого батька на рентген. Також вона особисто бачила в лікарні дружину відповідача – ОСОБА_9 , яка підміняла позивачку (доглядала хворого ОСОБА_5 ) , коли позивачці необхідно було сходити до дому. Також вона бачила двох синів хворого ОСОБА_5 , а також відповідач ОСОБА_19 приходив до лікарні коли хворий батько помер. 
Свідок ОСОБА_20 суду пояснила, що вона є сусідкою позивачки. Бачила як позивачка мешкала по АДРЕСА_1 та доглядала спочатку свою матір, а потім і свого батька.
При відвідуванні вона завжди бачила як позивачка кормила та доглядала свого батька. ЇЇ чоловік на прохання позивачки допомагав їй по господарству на платній основі. Також позивачка іноді просила доглядати батька коли вона їздила працювати в поле. В той час коли вона приходила до позивачки, братів (зокрема відповідача) та їх дружин вона не бачила. Після смерті батька позивачки, вона особисто разом із сусідами допомагала з похованням, також допомагала і дружина відповідача. Також вона бачила як позивачка давала кошти 10 000 грн. брату - ОСОБА_21 на придбання труни.
Свідок ОСОБА_22 суду пояснив, що він чоловік позивачки. Вони разом проживали з 1988 року по 2004 рік, оскільки у 2004 році позивачка переїхала жити до своїх батьків. Спочатку позивачка доглядала матір, а потім батька. Батько позивачки та відповідача - ОСОБА_15 десь з 2017 року вже потребував сторонньої допомоги. Він не міг самостійно пересуватися. Він приїжджав до дружини десь один раз на тиждень. Вона самостійно купувала продукти. Він бачив відповідача за весь час декілька разів. Відповідач іноді допомагав працювати на городі, але позивачка платила за це йому кошти. Відповідач не цікавився про необхідну допомогу батькові. Похованням батька займалася позивачка, але її брати, зокрема відповідач, також були на похованні батька. Позивачка давала кошти ОСОБА_21 на придбання труни. 
Свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що він є мешканцем сел. Стара Вижівка та власник магазину « ІНФОРМАЦІЯ_6 ». На початку 2024 року до нього приїхали відповідач ОСОБА_19 та його брат ОСОБА_8 . Вони замовили все для поховання батька. Розрахувався за все ОСОБА_8 . Приблизно через місяць прийшла позивачка ОСОБА_23 та забрала накладну на весь товар. Він знав, що вона сестра ОСОБА_24 та віддав їй накладну на придбаний товар.
Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що вона дружина відповідача, та підтвердила, що позивачка мешкала разом зі своїм батьком. Вона як дружина відповідача особисто майже щодня готувала батькові свого чоловіка їжу та носили до батька (або особисто вона або її чоловік – відповідач по справі). ОСОБА_15 у 2023році та у 2024 році перебував у лікарні десь по 2 тижні .В цей час за батьком в лікарні доглядала позивачка, але коли їй необхідно було відлучитися, саме вона приходила у лікарню та доглядала за батьком десь по 4-5 годин.
Вона разом з відповідачем навідували батька у лікарні та приносили їжу. Після виписки вона та її чоловік ( відповідач по справі) навідували батька дома. ОСОБА_19 щотижня приходив до батька приносив їжу , голив його, піднімав його, щоб батько мав можливість стояти на ногах. Також відповідач постійно допомагав на огороді батькові. Коли батько знаходився у лікарні у м. Ковель, до нього постійно приїжджав брат ОСОБА_8 , а коли батько перебував у лікарні сел. Стара Вижва, батька постійно відвідував відповідач. Покійний ОСОБА_15 ніколи не просив фінансової допомоги, оскільки отримував велику пенсію. Десь з 2022 року ОСОБА_19 сварився з позивачкою, оскільки вона погано доглядала за батьком. Коли позивачка дзвонила їй та просила допомоги, вона разом з відповідачем завжди допомагали фізично або приносили продукти харчування. Фінансово вони не допомагали батькові, оскільки у них поганий фінансовий стан та вона особисто має хронічне захворювання, але фізично завжди допомагали. 
Коли батько у 2024 році помер саме вона та відповідач вивозив його з лікарні. Потім відповідач разом зі своїм братом ОСОБА_16 все купили для поховання в магазині «Ритуальні послуги», та провили разом з батьком ніч. Вона особисто допомагала готувати обід на дев`ять днів та на сорок днів після смерті. 
Свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що до нього особисто приходив відповідач – ОСОБА_19 разом з братом ОСОБА_16 та просили викопати могилу для батька. Він та ОСОБА_25 ( покійний) викопували яму для померлого ОСОБА_5 . Відповідач разом з братом розрахувалися з ним продуктами харчування. Десь через чотири місяця він зустрів ОСОБА_23 , яка хотіла розрахуватися коштами, але він пояснив, що відповідач з братом вже розрахувалися та він не взяв кошти від позивачки.
Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що він є рідним братом позивачки та відповідача. До 1999 року він мешкав зі своєю сім`єю з батькам , а в 1999 році переїхав жити до м. Любомль. Коли в 2001 році батько захворів та потребував операції, саме він надавав кошти на операцію, оскільки у позивачки та у відповідача не було коштів. Після операції допомагали батькові він, позивачка та відповідач, тобто всі разом. Він особисто не доглядав батька , але приїжджав десть один раз на тиждень до батько та привозив все необхідне і продукти харчування та все інше. В 2014 році позивачка оформила офіційний догляд за матерію, а після смерті матері оформили офіційний догляд за батьком, це було її рішення та він разом з братом відповідачем по справі не заперечували проти цього, але завжди допомагали батькові. Особисто він допомагав більше фінансово, а ОСОБА_19 допомагав фізично по господарству та догляду, а також приносив готову їжу, оскільки вони разом мешкали у сел. Стара Вижівка. Він особисто бачив як відповідач приходив та голив батька, допомагав йому ходити по кімнаті та приносив їжу. Зі слів батька йому стало відомо, що батькові завжди подобалась їжа, яку готувала дружина відповідача, а не позивачка. Також вони разом з відповідачем добудували літню кухню у батька. ОСОБА_19 надав свої будівельні матеріали батькові, а саме шифер та дошки.
Позивачці було нараховано страховий стаж та вона отримувала соціальні виплати по догляду за батьком. До 2020 року батько не потребував сторонньої допомоги, він самостійно пересувався та готував себе їжу. Десь у 2021 році батько захворів та він разом з відповідачем відвозили його до лікарні у м. Ковель. В лікарні доглядала за батьком ОСОБА_23 , але він особисто 2-3 рази на тиждень приїжджав та привозив продукти. Після виписки він особисто на автомобілі відвіз батька до дому у сел. Стара Вижівка. Коли батько знаходився у лікарні сел. Стара Вижівка вони з відповідачем відвідували батька та він особисто надавав гроші у розмірі 3500 грн. для придбання ліків. Потім коли ці кошти були повернуті через державну програму, їх забрала позивачка та не повернула їх йому про що йому повідомив батько. Завжди коли він приїжджав до батька, позивачка не залишала його на одинці з батьком. Батько особисто просив його привезти до дому нотаріуса, для оформлення заповіту на його двох синів, але він відмовився. Батько був дуже наляканий позивачкою та боявся в її присутності щось казати. 
Потім коли у 2021 році батько знов перебував на стаціонарному лікуванні у лікарні , йому повідомив про це саме відповідач, з яким вони разом відвідували в лікарні батька та підтримували його та допомагали стояти, оскільки йому було важко самостійно стояти. 
У батька завжди були свої кошти, оскільки він отримував велику пенсію. Та він ніколи не просив від своїх дітей фінансової допомоги. В 2019 році коли він добудовував будинок , саме батько пропонував його кошти у розмірі -100 000 грн. для закінчення будівництва, але він відмовився. Також батько подавав позов до суду, та судовим рішенням було стягнуто на користь батька недоплачені кошти з УПФУ . Потім позивачка підтвердила, що усі кошти УПФУ сплатило. Протягом всього життя батька, він та його брат відповідач по справі допомагали батькові. ОСОБА_19 постійно допомагав по господарству та разом зі своєю дружиною приносив їжу. А позивачка завжди хотіли усунити їх від права на спадкування. 
Після смерті батька вони разом з братом домовлялися та сплачували ритуальні послуги, сплачували кошти на всі витрати, оплачували поминальний обід. Позивачка також витрачала кошти на обід та придбання цукерок. 
До смерті батька у них з позивачкою та відповідачем були добрі стосунки . Всі допомагали батькові фізично, фінансово, а також він возив особисто батька до лікарні. 
З наведених свідчень свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_26 , вбачається , що доглядала в лікарні хворого батька ОСОБА_5 (спадкодавця) саме позивачка по справі, але приходили в лікарню та навідували хворого, а також підміняли позивачку в лікарні, саме дружина відповідача – ОСОБА_9 та сам відповідач також навідував хворого батька -спадкодавця по справі. 
Свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_8 також підтвердили, що основний догляд за спадкодавцем ОСОБА_18 здійснювала саме позивачка, оскільки вона оформила догляд за батьком похилого віку, але відповідач по справі також надавав допомогу батькові по господарству, приносив йому їжу, відвідував у лікарні та періодично доглядав за батьком. 
Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, вважає, що позов не підлягає задоволенню.
Обставини справи, встановлені судом.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 22.01.2024 року (т.1, а.с. 71).
Відповідно до копії довідки Старовижівської центральної районної лікарні від 08.02.2007 року №2, він знаходився на «Д» обліку у лікаря онколога поліклінічного відділення Старовижівської ЦРЛ. (т.1, а.с.51).
Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого №3876, виданої КНП «Ковельське міськрайонне об`єднання Ковельської міської ради Волинської області, ОСОБА_5 знаходився на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні Ковельської ЦРЛ з 04.04.2020 року по 10.04.2020 року. Діагноз: гіпертонічна хвороба ІІ ст 2ст г/серце , гіпертонічний криз неускладнений (04.04.2020), ІХС Дифузний кардіосклероз НМК 1 ст НТК 2 ст НАК 1 ст Недостатність на клапанах ЛАІст СН ІІ А ст з діастолічною дисфункцією ЛШ. Церебральний атеросклероз ІІ ст (т.1 ст. 52-53) .
Відповідно до довідки, виданої КНП «Старовижівська багатопрофільна лікарня» від 16.08.2021 року №571/01.24, ОСОБА_5 знаходися на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні КНП «Старовижівська багатопрофільна лікарня» з 14.05.2021 року по 24.05.2021 року з діагнозом: «Правосторонній спастичний геміоз. Наслідки ГПМК по ішемічному типу в басейні лівої СМА ДЕ-ІІІст. 2 ст. ССР-важкий. Гіпертензивне серце». (т.1, а.с.55).
Відповідно до довідки, виданої КНП «Старовижівський центр первинної медичної допомоги» від 16.08.2021 року №867/01-30, ОСОБА_5 перебував під спостереженням лікаря загальної практики – сімейного лікаря Старовижівської амбулаторії ЗССМ з діагнозом: С-ч печінкового кута поперекова-ободової кишки ст. ІІІ ПДОА з ураженням дрібних і в/суглобів, верхніх та нижніх кінцівок. Залишкові явища перенесеного ГПМК з правобічним спастичним геміпарезом. Дисфагія. Гіпертонічна хвороба ІІІ ст. ст.2 ССР-4. Гіпертензивне серце. СН ІІ А. За станом здоров`я не міг самостійно пересуватися і потребував постійного амбулаторного лікування та стороннього догляду, так як, не здатний до самообслуговування ще з 2017 року (довідка ЛКК від 11.10.2017). (т.1 а.с. 54) 
Відповідно до копії посвідчення Серії НОМЕР_3 , виданого Управлінням соціального захисту населення від 29.11.2004 року, ОСОБА_5 був особою з інвалідністю ІІ групи.(т.1, а.с.50)
Відповідно до довідки Управління соціальної та ветеранської політики Ковельської РДА від 13.09.2024 року №646, ОСОБА_1 перебувала на обліку в Управлінні соціальної та ветеранської політики Ковельської РДА відділення №3 (смт. Стара Вижівка) та одержувала компенсаційну виплату особі, яка здійснювала догляд за інвалідом І групи або особою, яка досягла 80 років за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з 16.05.2014 року по 28.06.2019 року. (т.1, а.с.57).
Відповідно до довідки Старовижівської селищної ради Ковельського району Волинської області від 13.09.2024 року №426, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , на день смерті був зареєстрований та постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 та його склад сім`ї був наступний: за даною адресою на момент смерті проживала без реєстрації та здійснювала догляд за батьком дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (т.1, а.с. 58).
ОСОБА_27 народилась ІНФОРМАЦІЯ_9 , батьками у свідоцтві про народження серія НОМЕР_4 зазначено батька: ОСОБА_5 , мати: ОСОБА_6 (т.1, а.с. 42).
Згідно з копією свідоцтва про шлюб, ОСОБА_27 та ОСОБА_22 зареєстрували шлюб 09.10.1988 року, прізвище після реєстрації шлюбу « ОСОБА_28 » (т.1, а.с. 39).
Відповідачкою ОСОБА_1 подано суду світлини, на яких зображено ОСОБА_5 в безпорадному стані в 2021, 2022, 2023 та в 2024 роках (т.1, а.с. 59-64).
Відповідно до копії заповіту ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , житловий будинок з господарськими побутовими будівлями та спорудами разом з присадибною земельною ділянкою, що розташовані в АДРЕСА_1 , заповів дочці ОСОБА_1 . (т.1, а.с.70)
Відповідно до довідки Старовижівської селищної ради Ковельського району Волинської області від 16.09.2024 року №427, ОСОБА_1 здійснювала поховання батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 за власні кошти. (т.1, а.с.73)
Відповідно до копії товарного чеку від 17.01.2024 р. останньою здійснено оплату за ряд ритуальних послуг (т.1, а.с. 74). Матеріали справи містять оплачену накладну №56 від 18.01.2024 р. на ім`я ОСОБА_1 на суму 12 900 грн., зокрема за поминальний обід (т.1, а.с. 75). 
Згідно з довідкою завідувача Старовижівської державної нотаріальної контори А.В. Хвещук від 10.10.2024 р. №348/01-16, у провадженні нотаріуса Старовижівської державної нотаріальної контори А.В. Хвещук знаходиться спадкова справа №14/2024 року, заведена після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з якою спадкоємцями, які прийняли спадщину, є донька померлого, ОСОБА_1 , так як відносно неї складено заповіт та подав заяву син спадкодавця, ОСОБА_3 (т.1, а.с. 106-113).
Відповідно до витребуваної судом Виписки з амбулаторної карти ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2014 року по 2024 рік періодично лікувався в неврологічному відділенні. (т.1, а.с.104-105) 
Відповідно до витребуваної судом інформації від ГУ ПФУ у Волинській області від 21.03.2025 року № 0300-0802-7/19284, встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та отримував пенсію по інвалідності в розмірі пенсії по віку. Загальний розмір нарахованої та виплаченої пенсії за 2004 -2024 роки становить 908494,23 грн. Виплати пільг та субсидій ОСОБА_5 ГУ ПФУ у Волинській області не проводились. Допомога на поховання ОСОБА_5 оформлена за зверненням №133 від 23.01.2024 року на ОСОБА_1 та перерахована разовим дорученням на банківський рахунок заявника в сумі 21976,50 грн. (т. ІІ, а.с. 32)
Відповідно до витребуваної судом інформації від ТОВ «ВОЛИНЬГАЗ ЗБУТ» від 22.12.2025 року встановлено, що ТОВ «ВОЛИНЬГАЗ ЗБУТ» здійснює господарську діяльність лише з постачання природного газу, а інформація щодо дати підключення газопостачання до будинку за адресою: АДРЕСА_1 відноситься до компетенції Оператора ГРМ. (т. ІІ, а.с. 153).
Відповідно до витребуваної судом інформації від ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Волинської філії від 19.02.2026 року встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 , замовником будівництва системи газопостачання виступав ОСОБА_5 . Дата підключення газопостачання до будинку – 24.12.2001 року. З 13.01.2025 року за даною адресою відбулися зміни власника, особовий рахунок № НОМЕР_5 відкрито на ім`я ОСОБА_1 , зареєстрована одна особа, інформації про пільги немає. (т. ІІ, а.с.208-218).
Правове обґрунтування позовних вимог.
Відповідно до частини 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з частиною 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Предметом позову у справі є вимоги позивачки про усунення від права на спадкування за законом брата ОСОБА_3 після смерті батька ОСОБА_5 .
Згідно зі статтями 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно зі статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Згідно зі ч. 1 статті 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.
Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
В основі спадкування за законом знаходиться принцип черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга - це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення.
Одержання права на спадкування наступною чергою стосується другої-п`ятої черг і пов`язується із такими негативними юридичними фактами як: відсутність спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини; відмова від прийняття спадщини.
За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані (частина п`ята статті 1224 ЦК України).
У справах про усунення від права на спадкування, відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України, суд повинен встановити сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин та їх доведеності в сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.
Під безпорадним станом необхідно розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.
Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі № 753/10668/19, від 20 вересня 2022 року у справі № 372/3988/20-ц.
Належними доказами, які підтверджують безпорадний стан особи, є відповідні медичні (лікарські) документи, висновки судово-медичних експертів.
Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, суд має з`ясувати, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.
Відповідні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 22 жовтня 2018 року у справі № 644/7044/15-ц, провадження № 61-30357св18 (на яку посилаються заявники у касаційних скаргах), від 01 квітня 2019 року у справі № 752/12158/14-ц, провадження № 61-3197св19, від 01 лютого 2022 року у справі № 759/18917/17, провадження № 61-12894св20.
Позбавлення особи права на спадкування - це захід, що має застосовуватися лише в крайньому випадку з урахуванням передусім характеру поведінки відповідача.
Реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (стаття 77 ЦПК України).
У статті 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
На думку суду, у справі наявні належні та допустимі докази, які у своїй сукупності надають змогу дійти висновку про те, що ОСОБА_5 через вік та тяжку хворобу перебував у безпорадному стані.
Позивачкою на підтвердження своїх доводів надано низку медичних документів, виданих КНП «Старовижівський центр первинної медичної допомоги» Старовижівської селищної ради та результати медичних досліджень щодо ОСОБА_5 за період з 2014 по 2024 рік (т.І, а.с. 104-105) з чого вбачається що ОСОБА_5 у вказаний період був у безпорадному стані, потребував постійного стороннього догляду. 
Відповідачем ОСОБА_3 надано фото батька за 13 травня 2019 року та з ювілею 90-річчя.(т.І, а.с. 101,102) Разом з дружиною ОСОБА_9 відвідував батька, приносив продукти харчування. Поточний ремонт будинку по можливості проводив разом з братом ОСОБА_8 , що підтверджується показами свідків, які підтвердили факт того, що доглядала за спадкодавцем саме позивачка, яка оформила догляд за батьком похилого віку та отримувала соціальні виплати, але свідки також підтвердили в судовому засіданні, що відповідач навідував свого батька ОСОБА_5 , приносив їжу та допомагав по господарству, навідував батька, коли той знаходився у лікарні. Для перекриття будинку надав власний шифер та будівельні лісоматеріали (т.І, а.с. 99-100).
Позивачка ОСОБА_1 не довела ухилення ОСОБА_3 від надання допомоги спадкодавцю ОСОБА_5 , винної поведінки останнього, зокрема відмову від надання батькові допомоги і потребу спадкодавця у допомозі саме від ОСОБА_3 .
Встановивши, що відповідач ОСОБА_3 не вчиняв умисних дій чи бездіяльності, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, та, виходячи із відсутності умов, передбачених частиною п`ятою статті 1224 ЦК України для усунення відповідача від права на спадкування за законом, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовної вимоги про усунення ОСОБА_3 від права на спадкування.
Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред`явлена особою, для якої таке усунення зумовлює пов`язані зі спадкуванням права та обов`язки (збільшення частки у спадщині, зміна черговості одержання права на спадкування), одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК України (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 березня 2018 року в справі № 206/68/15-ц (провадження № 61-2254св18), постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 жовтня 2018 року в справі № 441/509/16 (провадження № 61-27049св18)).
Спадкодавець ОСОБА_5 , як особа пенсійного віку, щомісячно отримував пенсію по інвалідності в розмірі пенсії по віку, що підтверджується відповіддю Головного управління ПФУ у Волинській області (т.ІІ, а.с. 32).
ОСОБА_5 нараховувалась плата за спожитий природний газ, що підтверджується копіями квитанцій ТОВ «Волиньгаз Збут» по рахунку № НОМЕР_5 та ОСОБА_5 здійснювалась оплата за спожитий природний газ відповідно до копій чеків (т.І, а.с.205-215)
ОСОБА_5 в амбулаторних умовах, як інвалід ІІ групи отримував безкоштовно ліки лише згідно національного переліку основних лікарських засобів і за програмою «Доступні ліки». Крім ліків, які входять у перелік, і є безкоштовними для пацієнта, ОСОБА_5 призначались ліки, які не зазначені у вищезгаданому переліку, і відпуск яких здійснюється за рахунок оплати безпосередньо пацієнтом, що підтверджується інформацією КНП «Старовижівський центр первинної медичної допомоги» Старовижівської селищної ради від 07.01.2025 року №30/03-07 (т. І, а.с. 161) 
Судом береться до уваги той факт, що позивачкою дійсно була здійснена покупка холодильника з сайту «Розетка» для батька ОСОБА_5 (т.І, а.с.67-69) та позивачка зверталась за допомогою для свого батька до Старовижівської районної організації Товариства Червоного Хреста України та дана допомога була надана ОСОБА_5 , інваліду ІІ групи (підгузки 2 пачки, вологі серветки – 4 пачки, гумові рукавички -пачка, мило рідке-2 пляшки), що підтверджується довідкою Старовижівської РО ТЧХУ від 30.12.2024 року №31. (т.І, а.с.189)
Доводи позивачки ОСОБА_1 про те, що вона тривалий час опікувалася спадкодавцем та надавала йому допомогу не можуть бути достатньою обставиною для усунення відповідача від права на спадкування за законом в розумінні частини п`ятої статті 1224 ЦК України, оскільки сам факт того, що позивачка здійснювала за ним догляд не є підставою для усунення відповідача від спадкування. 
Також позивачкою не надано суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що відповідач мав можливість надати допомогу спадкодавцю, проте ухилився від обов`язку щодо її надання і при цьому ухилення полягало в умисних діях чи бездіяльності відповідача, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто винної поведінки спадкоємця, що усвідомлював свій обов`язок, мав можливість його виконувати, але не вчиняв необхідних дій.
З огляду на викладене, ураховуючи, що позивачкою не доведено наявність сукупності юридичних фактів щодо усунення від права на спадкування спадкоємця ОСОБА_3 , суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для застосування положень ч.2 ст. 1259 ЦК України .
Висновки за результатами судового розгляду.
Відповідно до положень ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29.
За таких обставин, інші доводи учасників справи не стосуються предмету доказування в межах спірних правовідносин.
Таким чином, враховуючи вищевикладене та оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що позиція позивача є недоведеною належними та допустимими доказами на підтвердження обставин, встановлення яких необхідно для усунення спадкоємця першої черги від права на спадкування у розумінні ст. 1224 ЦК України, оскільки доказів на підтвердження факту ухилення від виконання обов`язку щодо утримання хворого батька відповідачем, наявності можливостей для цього та свідомого невиконання ОСОБА_3 своїх обов`язків позивачкою не надано, тому суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог вважає за необхідне відмовити у повному обсязі.
Щодо судових витрат та заходів забезпечення позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати пов`язані з розглядом справи покладаються у разі відмови в позові на позивача.
Крім того, ухвалою суду від 24 вересня 2024 року за клопотанням позивачки ОСОБА_1 постановлено забезпечити позов шляхом заборони державному нотаріусу Старовижівської державної нотаріальної контори Хвещук А.В. видавати будь-які правовстановлюючі документи на спадкове майно у межах спадкової справи №71939908 від 02.02.2024 року, заведеної після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , до набрання рішенням суду у цій справі законної сили.
Відповідно до ч. 9 ст. 158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. Згідно з ч.10 ст.158 ЦПК України, у такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.
Зважаючи на те, що справу по суті розглянуто, суд вважає, що заходи забезпечення позову, вжиті вищевказаною ухвалою підлягають скасуванню після набрання рішенням по даній справі законної сили.
На підставі викладеного та керуючись ст. 129 Конституції України, ст.ст. 4, 5, 11, 15, 16, 1217-1218, 1223, 1224, 1241, 1258, 1259 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 48, 50, 76-81, 82, 89, 141, 158, 247, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування- відмовити.
Заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Старовижівського районного суду Волинської області від 24 вересня 2024 року, шляхом заборони державному нотаріусу Старовижівської державної нотаріальної контори Хвещук А.В. видавати будь-які правовстановлюючі документи на спадкове майно у межах спадкової справи №71939908 від 02.02.2024 року, заведеної після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , до набрання рішенням суду у цій справі законної сили - скасувати.
Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення безпосередньо до Волинського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Позивачка: ОСОБА_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 ;
Представник позивача: ОСОБА_2 , яка зареєстрована за адресою:: АДРЕСА_4 ;
Відповідач: ОСОБА_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_5 ;
Представник відповідача: ОСОБА_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя    Ю.О. Сухоручко