ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 травня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 679/636/25
Провадження № 22-ц/820/1090/26

Хмельницький апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Костенка А.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,
секретар судового засідання Плінська І.П.
з участю представника відповідача
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 679/636/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 12 лютого 2026 року у складі судді Стасюка Р.М. у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних втрат та 3% річних.
Заслухавши доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали суд
в с т а н о в и в :
У травні 2025 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 в якому просила стягнути на її користь 12358832,76 гривень інфляційних втрат та 2890161,98 гривень – 3% річних.
В обґрунтування позовних вимог зазначала, що рішенням Ізяславського районного суд Хмельницької області від 29.10.2020 у справі № 675/347/18, яке змінено постановою Хмельницького апеляційного суду від 25.02.2021, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто 1846606,76 гривень грошової компенсації вартості її частки у праві спільної сумісної власності на майно, 3948,86 гривень судових витрат та 2593,38 гривні судового збору за подання апеляційної скарги, а всього 1853149,00 гривень.
22.03.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Хмельницької області Банадигою В.В. відкрито виконавче провадження № 64917557 з виконання виконавчого листа № 675/347/18. 
07.04.2021 року, на підставі ухвали Верховного Суду від 25.03.2021 у справі №675/347/18, вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 64917557 зупинено.
24.11.2021 року Верховним Судом ухвалено постанову у справі № 675/347/18-ц, якою рішення Ізяславського районного суду від 29.10.2020 та постанову Хмельницького апеляційного суду від 25.02.2021 в частині відмови у задоволенні позову скасовано та у вказаній частині ухвалено нове рішення, яким із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто 3922270,50 гривень компенсації вартості частки за відчуженні транспортні засоби, 14865000,00 грн у рахунок компенсації 1/2 частини коштів внесених до статутного капіталу ПП «Експрес», 6871000,00 гривень у рахунок компенсації 1/2 частини коштів внесених до статутного капіталу ПП "Експрес Агро" та 64026,17 гривень судових витрат, а всього 25722296,67 гривень (3922270,50+14865000,00 +6871000,00+64026,17). В іншій частині (в тому числі, в частині стягнення 1853149,00 грн) рішення попередніх інстанцій залишено без змін. 
29.12.2021 на виконання Постанови Верховного Суду від 24.11.2021 року Ізяславським районним судом Хмельницької області видано виконавчий лист № 675/347/18 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3922270,50 гривень компенсації вартості частки за відчуженні транспортні засоби, 14865000,00 гривень у рахунок компенсації 1/2 частини коштів внесених до статутного капіталу ПП «Експрес», 6871000,00 гривень у рахунок компенсації 1/2 частини коштів внесених до статутного капіталу ПП «Експрес Агро» та 64026,17 гривень у відшкодування судових витрат.
12.01.2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Хмельницької області Банадигою В.В. відкрито виконавче провадження № 68134834 щодо примусового виконання виконавчого листа № 675/347/18 виданого 29.12.2021 року Ізяславським районним судом Хмельницької області. В зв`язку із тим, що у виконавця знаходилось на виконанні кілька рішень про стягнення коштів з одного боржника, того ж дня виконавчі провадження №64917557, №68134834 було об`єднано у зведене виконавче провадження №68136968.
Таким чином на підставі судових рішень, що набрали законної сили, у відповідача ОСОБА_1 виникли грошові зобов`язання на користь ОСОБА_2 в загальній сумі 27575445,67 грн, з яких, у межах виконавчого провадження за весь час з моменту їх виникнення погашено лише 71490,69 грн.
На час звернення до суду з вказаним позовом розмір невиконаного відповідачем ОСОБА_1 грошового зобов`язання складає 27503954,98 гривень.
З огляду на те, що боржником не здійснено погашення грошового зобов`язання, він, у відповідності до вимог статті 625 ЦК України, зобов`язаний на вимогу кредитора сплатити борг з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.
Враховуючи суму заборгованості та розміри індексів інфляції, що встановлені у визначеному чинним законодавством порядку, інфляційні втрати позивача, в зв`язку із невиконанням відповідачем грошового зобов`язання за період з моменту виникнення заборгованості і до березня 2025 (включно), становлять 12358832,76 гривень.
На суму непогашеного грошового зобов`язання, відповідно до вимог статті 625 ЦК України, також підлягають нарахуванню три проценти річних від простроченої суми за період до 05.05.2025, що складає 2890161,98 гривень.
Таким чином, за прострочення виконання грошового зобов`язання відповідач зобов`язаний сплатити на користь позивачки 15248994,74 грн, що включають: 12358832,76 грн – інфляційні втрати та 2890161,98 грн – 3% річних.
24.10.2025 року представника позивачки ОСОБА_2 - адвокат Васильченк В.О. подав заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 14 255 025,06 грн інфляційних втрат та 3 274 461,62 гривень 3% річних, всього 17 529 486, 68 грн.
Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 12 лютого 2026 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 14255025,06 грн інфляційних втрат та 3274461,62 гривень 3% річних, всього 17529486, 68 грн та 12112 грн судового збору.
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилається на невірне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
Апелянт посилається на відсутність правових підстав для задоволення вимог про стягнення 3% річних у період до 24.11.2021 в сумі 41429,30 грн та інфляційних втрат у сумі 127867,28 грн за період з 26.02.2021 по 24.11.2021, оскільки виконання рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 29.10.2020 та постанови Хмельницького апеляційного суду від 25.02.2021 року було зупинено до закінчення касаційного провадження, тобто до 24.11.2021 року. Що стосується позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат за період 2023 року зазначає, що до даних цивільних відносин за аналогією закону підлягають застосуванню положення Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078. У той же час, згідно абз.18 п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», дію Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» на 2023 рік було зупинено, що в свою чергу свідчить про відсутність правових підстав для задоволення вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання у 2023 році, розмір якого згідно розрахунку позивача становить 1 929 545,92 грн. Крім того, з огляду на вимоги ст. 551 ЦК України, просить розмір 3% річних нарахованих за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання присудженого судовими рішеннями у справі № 675/347/18 зменшити до суми 500000 грн.
Також апелянт зазначає, що поданий позов в цілому не підлягає до задоволення, оскільки передбачена ст. 625 ЦК України відповідальність за порушення виконання грошового зобов`язання не застосовується до сімейних правовідносин, у зв`язку з чим, відсутні правові підстави для стягнення інфляційних втрат та 3% річних за прострочення виконання рішення суду про поділ майна подружжя.
Заслухавши учасників справи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено, що рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 29.10.2020, у цивільній справі № 675/347/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя, серед іншого, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 вартість 1/2 частини коштів, перерахованих як поворотна фінансова допомога, в сумі 1398500,00 грн; компенсацію 1/2 частки внеску ОСОБА_1 до статутного капіталу Приватного підприємства «Експрес», код ЄДРПОУ 31672673, у сумі 1240649,42 грн; грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля марки «TOYOTA LAND CRUISER 200», 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , в сумі 611520 грн; 1/2 частину коштів, які обліковувалися на зарплатних рахунках ОСОБА_1 , в сумі 15823,35 грн, а загалом 3266492,77 грн.
Додатковим рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 13.11.2020 у вказаній цивільній справі стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 4330,81 грн.
Постановою Хмельницького апеляційного суду від 25.02.2021 змінено рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 29.10.2020 та додаткове рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 13.11.2020 про розподіл судових витрат у цивільній справі № 675/347/18. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1846606,76 гривень грошової компенсації замість її частки у праві спільної сумісної власності на майно. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3948,86 гривень судових витрат. В решті рішення суду залишено без змін. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2593,38 гривні судового збору за подання апеляційної скарги.
22.03.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Хмельницької області Банадигою В.В. за заявою ОСОБА_2 відкрито виконавче провадження № 64917557 з виконання виконавчого листа № 675/347/18 виданого 18.03.2021 Хмельницьким апеляційним судом Хмельницької області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1846606,76 гривень грошової компенсації замість її частки у праві спільної сумісної власності на майно; про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3948,86 гривень судових витрат; про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2593,38 гривні судового збору за подання апеляційної скарги.
07.04.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Хмельницької області Банадигою В.В. зупинено вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа № 675/347/18 виданого 18.03.2021 Хмельницьким апеляційним судом Хмельницької області, до закінчення касаційного провадження.
Постановою Верховного Суду від 24.11.2021 у цивільній справі №675/347/18-ц рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 29.10.2020 та постанова Хмельницького апеляційного суду від 25.02.2021 в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя в частині стягнення грошової компенсації за відчужені транспортні засоби, загальною вартістю 7844541,00 гривень та грошової компенсації частини внесених коштів до статутних капіталів ПП «Експрес» та ПП «Експрес Агро» скасовано та ухвалено нове рішення яким з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто 3922270,50 гривень компенсації вартості частки за відчужені транспортні засоби, 14865000,00 гривень у рахунок компенсації 1/2 частини коштів,внесених ОСОБА_1 до статутного капіталу ПП «Експрес», 6871000,00 гривень у рахунок компенсації 1/2 частки коштів, внесених ОСОБА_1 до статутного капіталу ПП «Експрес Агро».
Додаткове рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 13.11.2020 та постанова Хмельницького апеляційного суду від 25.02.2021 в частині розподілу судових витрат скасовані та ухвалено у цій частині нове рішення, яким з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто 64026,37 гривень.
В іншій частині рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 29.10.2020 в не скасованій частині та постанова Хмельницького апеляційного суду від 25.02.2021 залишені без змін.
12.01.2022 приватним виконавцем виконавчого округу Хмельницької області Банадигою В.В. за заявою представника стягувача – адвоката Васильченка В.О. відкрито виконавче провадження № 68134834 з виконання виконавчого листа № 675/347/18 виданого 29.12.2021 Ізяславським районним Хмельницької області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3922270,50 гривень компенсації вартості частки за відчужені транспортні засоби, 14865000,00 гривень у рахунок компенсації 1/2 частини коштів,внесених ОСОБА_1 до статутного капіталу ПП «Експрес», 6871000,00 гривень у рахунок компенсації 1/2 частки коштів, внесених ОСОБА_1 до статутного капіталу ПП «Експрес Агро», 64026,17 гривень судових витрат.
12.01.2022 приватним виконавцем виконавчого округу Хмельницької області Банадигою В.В. винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження, відповідно до якої виконавчі провадження № 64917557 та № 68134834 об`єднано у зведене виконавче провадження № 68136968.
Відповідно до наданої 30.04.2025 приватним виконавцем виконавчого округу Хмельницької області Банадигою В.В. інформації на адвокатський запит, у порядку примусового виконання виконавцем судових рішень у зведеному виконавчому провадженні № 68136968 на користь стягувача ОСОБА_2 стягнуто грошові кошти у загальному розмірі 71490,69 гривень, з яких: 11440,64 гривень у виконавчому провадженні № 64917557 та 60050,05 гривень у виконавчому провадженні № 68134834.
Таким чином у відповідача ОСОБА_1 , на підставі вищезазначених судових рішень, що набрали законної сили, виникли грошові зобов`язання на користь ОСОБА_2 у загальному розмірі 27575445,67 гривень (1853149,00+25722296,67), з яких, у ході примусового виконання у межах зведеного виконавчого провадження № 68136968, стягнуто лише 71490,69 гривень, а відтак розмір невиконаного грошового зобов`язання складає 27503954,98 гривень.
Позивачкою, на розмір невиконаного грошового зобов`язання в сумі 27503954,98 гривень, за період з 26.02.2021 по 23.10.2025 проведено нарахування інфляційних втрат у розмірі 14255025,06 гривень, а також 3 % річних у сумі 3274461,62 гривень.
Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За змістом цієї норми правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана сплатити на користь другої сторони гроші, є грошовим зобов`язанням.
Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобов`язання припиняються на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
Відповідно до статті 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Зобов`язання виникають і із завдання шкоди.
Оскільки відшкодування шкоди можливе і в грошовій формі, то у даному випадку після ухвалення рішення суду між сторонами виникло грошове зобов`язання, оскільки одна сторона зобов`язана сплатити певну, визначену грошову суму стягувачу.
Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Стаття 625 входить до розділу I «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.
Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц.
Отже, положення статті 625 ЦК України передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.
У рішенні суду визнано грошові зобов`язання відповідача, визначено їх розмір; ці зобов`язання належним чином не виконані, тому в цьому випадку вимоги частини другої статті 625 ЦК України підлягають застосуванню.
Нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних на суму боргу відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.
Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.
При цьому Велика Палата Верховного Суду 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18 вказала, що за змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних як складова грошового зобов`язання та особлива міра відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми (п. 6.40).
Судом беззаперечно встановлено, що станом на день звернення позивачки до суду з вказаним позовом відповідачем ОСОБА_1 належним чином не виконував грошові зобов`язання за рішеннями судів, тобто спірні правовідносини стосуються наслідків невиконання відповідачем судових рішень, а отже позивачка набула права нараховувати 3 % річних та індекс інфляції на суму невиконаного грошового зобов`язання, у порядку ст. 625 ЦПК України.
З огляду на те, що відповідач порушив грошове зобов`язання, яке в нього виникло перед позивачем на підставі вищевказаних судових рішень, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК України, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних правовідносин, але й з інших підстав, зокрема, з факту наявності грошового зобов`язання відповідача, встановленого рішенням суду.
В зв`язку з цим рішення суду першої інстанції про задоволення позову є правомірним та законним, та з врахуванням обставин справи, суд першої інстанції правомірно задовольнив позов.
Доводи апеляційної скарги, про відсутність правових підстав для задоволення вимог про стягнення 3% річних у період до 24.11.2021 в сумі 41429,30 грн та інфляційних втрат у сумі 127867,28 грн за період з 26.02.2021 по 24.11.2021, оскільки виконання рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 29.10.2020 та постанови Хмельницького апеляційного суду від 25.02.2021 року було зупинено до закінчення касаційного провадження, тобто до 24.11.2021 року слід відхилити з огляду на встановлені обставини справи, норми чинного законодавства та правові висновки Великої Палати Верховного Суду, на які посилається як суд першої, так і суд апеляційної інстанції в даній постанові. 
Також суд відхиляє доводи апелянта, що до даних цивільних відносин за аналогією закону підлягають застосуванню положення Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, згідно абз.18 п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», дію Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» на 2023 рік було зупинено, що в свою чергу свідчить про відсутність правових підстав для задоволення вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання у 2023 році.
Аналіз норм Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» свідчить про те, що даний Закон не застосовується до правовідносин, що виникли між сторонами, оскільки підставою. для нарахування інфляційних втрат є норми ст. 625 ЦК України, які на період нарахування були і є чинними та відповідно зупинені не були.. 
При цьому п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення, неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Таким чином, положення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України не застосовуються при виконанні грошового зобов`язання, яке виникло не за договорами кредиту чи позики, і в даній справі відсутні такі ознаки грошового зобов`язання відповідача.
Не приймає суд уваги і посилання апелянта на норми ст. 551 ЦК України з проханням зменшити розмір 3% річних нарахованих за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання присудженого судовими рішеннями у справі № 675/347/18 до 500000 грн.
Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення
Велика Палата Верховного Суду у справі № 902/417/18 зробила висновок про можливість суду за певних умов зменшити розмір процентів річних, нарахованих на підставі статті 625 Цивільного кодексу України, тоді як підстави для такого зменшення процентів річних суд повинен установлювати в кожному конкретному випадку, так як законодавство не містить переліку підстав для зменшення процентів річних. 
Однак апелянт не довів належними доказами наявність обставин, які мають істотне значення, а саме його важкий майновий стан, стан здоров`я тощо. 
При цьому розмір 3% річних не перевищує розмір боргу відповідача, так як розмір 3% річних становить 3274461,62 грн., а борг апелянта складає 25722296,67 грн
Безпідставними є посилання апелянта, що поданий позов, в цілому не підлягає до задоволення, оскільки передбачена ст. 625 ЦК України відповідальність за порушення виконання грошового зобов`язання не застосовується до сімейних правовідносин, у зв`язку з чим, відсутні правові підстави для стягнення інфляційних втрат та 3% річних за прострочення виконання рішення суду про поділ майна подружжя.
Як зазначено вище правовідносини між сторонами щодо грошового зобов`язання в даному спорі виникли на підставі рішення суду після вирішенні спору про поділ майна, а тому в даному випадку слід дійти висновку про відсутність між сторонам при розгляді даної цивільної справи сімейних правовідносин, а існують правовідносини з виконання апелянтом грошового зобов`язання за судовим рішенням.
Рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до норм матеріального права, з додержанням норм процесуального права і підстав для його скасування у межах доводів апеляційної скарги немає.
Керуючись ст. ст.. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення
Рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 12 лютого 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 29 травня 2026 року.

Судді А.М. Костенко
Т.О. Янчук
О.І. Ярмолюк