Справа № 758/2873/26
3/758/2115/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2026 року м. Київ 

Суддя Подільського районного суду міста Києва Казмиренко Л.В., розглянувши справу, яка надійшла з Управління патрульної поліції у місті Києві про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 591752 від 15.02.2026 року, 15.02.2026 року, о 00 год. 18 хв., за адресою: м. Київ, Кільцева дорога (від вул. Міська 1/1 у бік вул. Газопровідна), водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Volkswagen Jetta», д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія у КНП «КМКЛ «Соціотерапія», висновок лікаря 000498. 
Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за п. 2.9 а Правил дорожнього руху за ч. 1 ст. 130 КУпАП як керування транспортним засобом особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння. 
У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Вотінцев Є.Г. просив провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю cкладу адміністративного правопорушення. Зазначене обґрунтовує тим, що на відеозаписах з нагрудних камер поліцейських факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом взагалі не зафіксований. Так, відеозапис починається з під`їзду працівників поліції на блок-пост до автомобілю д.н.з. НОМЕР_1 , біля якого стоять троє військових, ліворуч на відстані півтора метра від автомобіля стоїть ОСОБА_1 та дивиться у телефон. Окрім цього, звертає увагу суду на відсутність законних підстав для проведення медичного огляду, оскільки з відеозапису чітко видно, що ОСОБА_1 поводиться абсолютно природньо, координація рухів та мова не порушені, тремтіння пальців відсутнє, обличчя нормального кольору. Вказує на порушення процедури освідування, оскільки діагноз про перебування особи у стані алкогольного сп`яніння може бути зроблений за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями. Натомість лабораторні дослідження проведені не були, а отже акт медичного огляду та висновок щодо результатів медичного огляду були складені незаконно, з порушенням Інструкції. Окрім цього, звертає увагу на порушення двогодинного строку проведення огляду водія у закладі охорони здоров`я, тому таке порушення фактично нівелює юридичне значення його результатів, що унеможливлює використання протоколу про адміністративне правопорушення як належного доказу та є підставою для закриття провадження у справі. 
ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав свого захисника. 
Заслухавши пояснення захисника, ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оглянувши відеозапис з нагрудної камери поліцейського, приходжу до наступного висновку.
Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія або бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.
Так, з даних, зафіксованих на диск з нагрудної камери поліцейського, який приєднаний до матеріалів справи та оглянутий судом, вбачається, що у зв`язку із виявленням у водія ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння останньому працівниками поліції було запропоновано пройти огляд на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», на що водій ОСОБА_1 погодився, однак попри його численні спроби результат отримати не вдалося. У подальшому за його згодою ОСОБА_1 їде разом із поліцейськими до медичного закладу для проведення огляду у лікаря-нарколога. У приміщенні лікарні розпочинається медичний огляд, після чого ОСОБА_1 надано ємкості для відібрання сечі для лабораторного дослідження. З подальшого перегляду відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 здати аналізи сечі не зміг. О 03 год. 00 хв. лікар повідомляє, що ОСОБА_1 відмовляється від здачі сечі і складає Висновок: перебуває у стані алкогольного сп`яніння. 
Суд відхиляє доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не був водієм в розумінні ПДР України і останні не знайшли свого підтвредження.
Відповідно до п. 1.10 ПДР України водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.
Досліджений відеозапис з нагрудної відеокамери працівників поліції відображає із достатньою повнотою обставини, за яких вбачається, що ОСОБА_1 перебував за кермом транспортного засобу і останній був водієм в розумінні ПДР. З вказаного відеозапису вбачається розмова поліцейських та ОСОБА_1 , які запитали що сталось і як так вийшло, що він в`їхав у блокпост.
Окрім того, ОСОБА_1 не заперечував що є водієм вищезгаданого автомобіля.
При цьому, відповідно до положень п. 2.9 А Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з положеннями частини 4 ст. 266 КУпАП, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.
Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Згідно з пунктом 7 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» №1452/735 від 09.11.2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – заклад охорони здоров`я).
Так, відповідно до Висновку КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» № 000498, складеного 15.02.2026 року, визначено перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння. 
Відповідно до положень п. 12-13 Розділу ІІІ вказаної вище Інструкції предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.
За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду (п. 15 Розділу ІІІ вказаної Інструкції).
Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними (п. 22 Розділу ІІІ вказаної Інструкції).
Системний аналіз матеріалів справи та вимог "Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", дає підстави для висновку, що при проведенні огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння не було дотримано вимог вказаної Інструкції, а саме не було проведено лабораторного дослідження та не відібрано біологічний матеріал, а висновок складено лише на підставі візуального огляду лікарем.
В результаті біологічний матеріал ОСОБА_1 для лабораторного дослідження не здавав, однак лікар складає Висновок що ОСОБА_1 знаходиться у стані алкогольного сп`яніння і пояснює ОСОБА_1 , що висновок складено клінічно.
Вказане свідчить про те, що лікарем була встановлена наявність у організмі ОСОБА_1 алкоголю без проведення лабораторних досліджень.
Отже, висновок про перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння в порушення вимог вказаної вище Інструкції, складено лише на підставі клінічного огляду.
При цьому, слід зазначити, що виявлення у водія ознак алкогольного сп`яніння, передбачених п. 4 розділу І Інструкції, не є доказом перебування водія у стані алкогольного сп`яніння, а є підставою для проведення огляду такого водія у встановленому законом порядку, що прямо вказано у п. 2 розділу І цієї Інструкції, за результатами якого відповідний стан сп`яніння знайде або не знайде підтвердження.
Інших доказів, які б підтверджували факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння матеріали справи не містять.
При цьому, суд звертає увагу на те, що зафіксована на відеозаписі поведінка ОСОБА_1 могла свідчити про його відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, що також є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки відповідно до п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою виявлення стану сп`яніння.
Як зазначено вище, диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за три окремі правопорушення: керування транспортним засобом в стані сп`яніння, передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані сп`яніння, а також відмову від проходження на стан сп`яніння.
В той же час, у протоколі зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Разом з тим, суд, виходячи з принципу диспозитивності не може самостійно визначати інші фактичні обставини та відповідний пункт ПДР України, аніж той, який вказаний у протоколі про адміністративне правопорушення.
Згідно ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Виходячи з вимог ст. 62 Конституції України, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише у разі доведення її вини в установленому законом порядку належними та допустимим доказами, що є складовою справедливого правосуддя у розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод.
Усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь.
Згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.
У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі "Кобець проти України" (з урахуванням первісного визначення принципу "поза розумним сумнівом" у справі "Авшар проти Туреччини") доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.
За таких обставин, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Керуючись ст. 247, 251, 252, 256, 283, 284 КУпАП України,

постановив:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП України закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд міста Києва.

Суддя Л. В. Казмиренко