Справа № 203/5341/25
Провадження № 2/202/1076/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2026 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого судді Недобитюк Н.В.,
за участю секретаря судового засідання Іващенко І.В.,
за відсутності сторін,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Індустріального районного суду міста Дніпра цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Відокремленого підрозділу «Шахта 1-3 «Новогродівська» Державного підприємства «Селідіввугілля», третя особа: Міністерство енергетики України, про визнання припиненими трудових відносин та зобов`язання вчинити дії, –
В С Т А Н О В И В:
У липні 2025 року представник позивача ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до Індустріального районного суду міста Дніпра із позовною заявою до Відокремленого підрозділу «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селідіввугілля», третя особа: Міністерство енергетики України, у якій просить суд визнати припиненими трудові відносини між позивачем та відповідачем з 31.07.2025 року у зв`язку із звільненням за власним бажанням на підставі частини першої статті 38 КЗпП України, а також зобов`язати відповідача видати наказ про звільнення з роботи.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебуває у трудових відносинах із відповідачем з 01.11.2005 року. 31.07.2025 року позивач звернувся із заявою про звільнення за власним бажанням, яку було направлено до Міністерства енергетики України через неможливість направити її безпосередньо відповідачу, що юридично не перебуває на підконтрольній українській владі території.
Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, клопотань, заяв не надавали.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзиву на позов не подав. 
Третя особа пояснень щодо позову не надала. 
Суд ухвалив розглядати справу за відсутності представників відповідача та третьої особи в порядку спрощеного позовного провадження.
Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосовуючи норми матеріального та процесуального права, приходить до наступних висновків.
Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до частин першої та третьої статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до статті 1 КЗпП України, Кодекс законів про працю України регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя працівників, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини. Законодавство про працю встановлює високий рівень умов праці, всемірну охорону трудових прав працівників.
Згідно зі статтею 2 КЗпП України, право громадян України на працю, тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Працівники мають право на право звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади.
Відповідно до статті 21 КЗпП України, трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці.
Статтею 38 КЗпП України передбачено, що працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це роботодавця письмово за два тижні.
У ситуації, що склалася, зміст позовної заяви та звернення позивача до суду свідчать про його дійсну волю припинити трудові відносини. Водночас, у матеріалах справи міститься копія заяви про звільнення від 31.07.2025 року, але немає жодних доказів, які б підтверджували надсилання роботодавцю цієї заяви або отримання ним її.
У випадках, коли роботодавець фактично не функціонує або об`єктивно не може оформити припинення трудових відносин, ефективним способом захисту порушеного права працівника є визнання трудових відносин припиненими у судовому порядку. Оскільки доказів своєчасного вручення заяви роботодавцю немає, саме рішення суду є тим юридичним фактом, із яким пов`язується припинення трудових відносин. Враховуючи це, суд вважає за необхідне визнати трудові відносини припиненими не з дати складання заяви, а з дня набрання цим рішенням суду законної сили.
Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача видати наказ про звільнення позивача з роботи, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 47 КЗпП України, роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення. Проте, оскільки рішення суду про визнання трудових відносин припиненими є самостійною, вичерпною та достатньою підставою, яка підтверджує факт припинення трудового договору для будь-яких третіх осіб та державних органів. Тому у задоволенні позову в частині зобов`язання видати наказ слід відмовити.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується ст. 141 ЦПК України. Враховуючи, що позивач не заявив вимоги про стягнення судових витрат з відповідача, суд вважає за необхідне залишити судові витрати по сплаті судового збору за позивачем.
Керуючись статтями 2, 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, –
В И Р І Ш И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Відокремленого підрозділу «Шахта 1-3 «Новогродівська» Державного підприємства «Селідіввугілля», третя особа: Міністерство енергетики України, про визнання припиненими трудових відносин та зобов`язання вчинити дії – задовольнити частково.
Визнати припиненими трудові відносини між ОСОБА_1 та Відокремленим підрозділом «Шахта 1-3 «Новогродівська» Державного підприємства «Селідіввугілля» за власним бажанням на підставі частини першої статті 38 КЗпП України з дня набрання цим рішенням суду законної сили.
У задоволенні позовних вимог про зобов`язання Відокремленого підрозділу «Шахта 1-3 «Новогродівська» Державного підприємства «Селідіввугілля» видати наказ про звільнення з роботи ОСОБА_1 – відмовити.
Судові витрати залишити за позивачем.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 25 червня 2026 року.

ПОЗИВАЧ: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

ВІДПОВІДАЧ: Відокремлений підрозділ «Шахта 1-3 «Новогродівська» Державного підприємства «Селідіввугілля», ЄДРПОУ 33621589, адреса: 85483, Україна, Донецька обл., м. Новогродівка, вул. Шахтна, буд. 1.

ТРЕТЯ ОСОБА: Міністерство енергетики України, ЄДРПОУ 37552996, адреса: 02000, Україна, м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 30.

Суддя        Н.  В.  Недобитюк