ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 761/40811/24 Суддя (судді) першої інстанції: Юзькова О.Л.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 квітня 2026 року м. Київ 
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді Безименної Н.В.
суддів Аліменка В.О. та Файдюка В.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 13 грудня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,
В С Т А Н О В И Л А
Позивач звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення від 15.10.2024 за ч.2 ст.163-15 КУпАП, винесену ГУ ДПС у м.Києві за актом фактичної перевірки ТОВ «Базис Кейс» №104407/26/15/07/45383999.
Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 13 грудня 2024 року позов задоволено.
Не погодившись із таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що в результаті фактичної перевірки кіоску за адресою м.Київ, вул.Інженерна, 1, прим.1, де здійснює діяльність ТОВ «Базис Кейс» встановлено, що підприємством забезпечено здійснення виключно готівкового розрахунку з покупцями, внаслідок чого директора ТОВ «Базис Кейс» - ОСОБА_1 правомірно притягнуто до відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що на місці здійснення реалізації товару забезпечено можливість безготівкового розрахунку, шляхом проведення оплати через QRcode, а відсутність банківського PoS терміналу не може бути самостійною підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.163-15 КУпАП.
Відповідно до ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Беручи до уваги відсутність клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, введення в України воєнного стану та враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, керуючись приписами ст.311 КАС України, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є керівником ТОВ «БАЗИС КЕЙС».
За результатами проведення посадовими особами ГУ ДПС у м. Києві 16.09.2024 фактичної перевірки ТОВ «Базис Кейс» за адресою м.Київ, вул.Інженерна, 1, прим.1 складено Акт від 17.09.2024 №104407/26/15/07/45383999, відповідно до якого в діяльності товариства виявлено порушення п.1 постанови Кабінету Міністрів України № 894 від 29.07.2022 «Про встановлення строків, до настання яких торговці повинні забезпечити можливість здійснення безготівкових розрахунків (у тому числі з використанням електронних платіжних засобів, платіжних застосунків або платіжних пристроїв) за продані ними товари (надані послуги).
Виявлені порушення також зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення від 08.10.2024 №4539 відносно посадової особи (директора) ТОВ «Базис Кейс» - Васильєва Р.С. щодо порушення порядку здійснення розрахунків, а саме: при проведенні фактичної перевірки кіоску за адресою м. Київ, вул. Інженерна, 1 (прим. 1), що належить ТОВ «Базис Кейс» встановлено, що не забезпечено перехід на обов`язкове приймання спеціальних платіжних засобів для здійснення розрахунків за продані товари (надані послуги). Платіжний термінал відсутній, чим порушено п. 1 Постанови КМУ № 894 від 29.07.2022 (а.с.10-11).
15.10.2024 постановою заступника начальника ГУ ДПС у м.Києві Якушко І.В. притягнуто до відповідальності директора ТОВ «Базис Кейс» ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 163-15 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000,00 грн (а.с.6-7).
Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що відповідачем не були спростовані доводи щодо наявності у ТОВ «Базис Кейс» можливості здійснення розрахунків за допомогою відповідних застосунків (електронних платіжних систем), QR кодом.
За наслідками перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, колегія суддів доходить наступних висновків.
Згідно з визначеннями, наведеними у п.3, 89 ст.1 Закону України «Про платіжні послуги» (далі - Закон № 1591-IX) безготівкові розрахунки - перерахування коштів з рахунків платників на рахунки отримувачів, а також перерахування надавачами платіжних послуг коштів, внесених платниками готівкою, на рахунки отримувачів; торговець - суб`єкт господарювання (юридична особа або фізична особа, яка здійснює підприємницьку діяльність, незалежну професійну діяльність), який відповідно до договору з відповідним надавачем платіжних послуг (еквайром або іншим) приймає до обслуговування платіжні інструменти для здійснення оплати вартості товарів чи послуг, включаючи послуги з видачі коштів у готівковій формі.
Відповідно до ч.28, 29 ст.39 Закону № 1591-IX торговці зобов`язані забезпечувати можливість здійснення безготівкових розрахунків за продані товари (надані послуги), у тому числі за допомогою електронних платіжних засобів та/або платіжних застосунків, та/або платіжних пристроїв. У разі надання можливості здійснювати безготівкові розрахунки за продані товари (надані послуги) за допомогою електронних платіжних засобів, що використовуються в платіжних системах, торговці зобов`язані забезпечувати можливість здійснення таких розрахунків з використанням електронних платіжних засобів не менше трьох платіжних систем, однією з яких є багатоемітентна платіжна система, створена резидентом України.
Терміни, до настання яких торговці мають забезпечити можливість здійснення безготівкових розрахунків (у тому числі з використанням електронних платіжних засобів, платіжних застосунків або платіжних пристроїв) за продані ними товари (надані послуги), визначаються Кабінетом Міністрів України. Контроль за дотриманням торговцями таких термінів здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, а контроль за забезпеченням захисту прав споживачів при здійсненні зазначених розрахунків - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів.
29.07.2022 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №894 «Про встановлення строків, до настання яких торговці повинні забезпечити можливість здійснення безготівкових розрахунків (у тому числі з використанням електронних платіжних засобів, платіжних застосунків або платіжних пристроїв) за продані ними товари (надані послуги)» (далі - Постанова №894), якою встановлено, що торговці повинні забезпечити можливість здійснення безготівкових розрахунків (у тому числі з використанням електронних платіжних засобів, платіжних застосунків або платіжних пристроїв) за продані ними товари (надані послуги), включаючи товари (послуги), реалізація (надання) яких здійснюється дистанційно:
1) з 1 січня 2023 р. - торговці, які провадять господарську діяльність у населених пунктах з чисельністю населення понад 25 тис. осіб (крім торговців, зазначених у підпункті 4 цього пункту);
2) з 1 січня 2024 р. - торговці, які провадять господарську діяльність у населених пунктах з чисельністю населення від 5 до 25 тис. осіб (крім торговців, зазначених у підпункті 4 цього пункту);
3) з 1 січня 2025 р. - торговці, які провадять господарську діяльність у населених пунктах з чисельністю населення менше ніж 5 тис. осіб (крім торговців, зазначених у підпункті 4 цього пункту);
4) з 1 січня 2026 р. - торговці - фізичні особи - підприємці - платники єдиного податку першої групи, торговці, які здійснюють торгівлю з використанням торгових автоматів, виїзну (виносну) торгівлю, продаж власноручно вирощеної або відгодованої продукції.
В силу ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність
Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.163-15 КУпАП.
Частиною 1 ст.163-15 КУпАП передбачено, що порушення порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), у тому числі перевищення граничних сум розрахунків готівкою, недотримання установлених законодавством вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів - тягне за собою накладення штрафу на фізичну особу - підприємця, посадових осіб юридичної особи від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно з ч.2 наведеної статті дія, передбачена частиною першою цієї статті, вчинена особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за таке ж порушення, - тягне за собою накладення штрафу від п`ятисот до тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ч.1 ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною 1 ст.251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, іншими документами.
Згідно з ч.1 ст.254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.
Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Пунктом 47 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні №148 встановлено, що перевірки дотримання порядку ведення операцій з готівкою здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (далі - контролюючий орган) відповідно до його компетенції.
Керівники суб`єктів господарювання несуть відповідальність за дотриманням порядку ведення операцій з готівкою. Особи, які винні в порушенні порядку ведення операцій з готівкою, притягуються до відповідальності в установленому законодавством України порядку.
Контролюючий орган в разі виявлення порушень установленого порядку ведення операцій з готівкою застосовує до порушників штрафні санкції згідно з законодавством України.
Як вбачається з матеріалів справи, під час перевірки, в кіоску за адресою м.Київ, вул.Інженерна, 1, прим.1 не було можливості провести оплату у безготівковій формі. Оплата за покупки в кіоску ТОВ «Базис Кейс» приймалась виключно готівкою.
З наявної в матеріалах справи копії заяви про приєднання до Договору еквайрингу AT «Ощадбанк» № 9583732-240409-113630 від 09.04.2024 вбачається, що TOB «Базис Кейс» встановило та використовує платіжний термінал для забезпечення безготівкового розрахунку із споживачами за придбаний товар на зазначених у заяві адресах (а.с.22-23).
Разом із тим, перевірка проводилася в кіоску, розташованому за адресою: м.Київ, вул.Інженерна, 1, прим.1, а в п.2 Заяви в графі «Адреса Торгової точки Торговця» відсутня інформація щодо даної адреси. Тобто, надана позивачем заява не стосується торгової точки, на якій була проведена перевірка та було виявлено порушення. 
Договір надання послуг еквайрингу за іншими адресами не підтверджує факт встановлення пристрою, що забезпечує можливість здійснення безготівкових розрахунків за продані товари за адресою: м.Київ, вул.Інженерна, 1, прим.1.
Таким чином, посилання позивача на вказану заяву як на підставу скасування постанови про накладення адміністративного стягнення є необґрунтованим.
Так, як зазначалося, згідно протоколу №4539 від 08.10.2024, керівник ТОВ «Базис Кейс» ОСОБА_1 вчинив порушення порядку проведення розрахунків, а саме: не забезпечив можливість здійснення безготівкових розрахунків за продані товари, чим порушив пункт 1 Постанови № 894.
Згідно вказаного протоколу, за описане порушення передбачена відповідальність за ч.2 ст.163-15 КУпАП та оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності накладення штрафу в сумі 17 000 грн за санкцією саме ч.2 ст.163-15 КУпАП.
Суд апеляційної інстанції враховує, що відповідач володів відомостями про притягнення позивача до відповідальності за ч.1 ст.163-15 КУпАП, зокрема згідно з постановою ГУ ДПС у місті Києві від 24.04.2024.
Судом встановлено, що вказана постанова була оскаржена в судовому порядку та рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 23.09.2024 у справі №761/17475/24 позов ОСОБА_1 до ГУ ДПС у м.Києві задоволено частково. Скасовано постанову заступника начальника ГУ ДПС у м.Києві Якушко І.В. від 24.04.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.163-15 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн., та провадження у справі закрито.
Вказане рішення набрало законної сили 04.11.2024, внаслідок повернення апеляційної скарги ГУ ДПС у м. Києві на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 23.09.2024 ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.11.2024.
Таким чином, станом на момент проведення фактичної перевірки позивача, фіксації вчинення позивачем порушення порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), у тому числі перевищення граничних сум розрахунків готівкою, недотримання установлених законодавством вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів та прийняття спірної постанови від 15.10.2024, постанова ГУ ДПС у м.Києві від 24.04.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.163-15 КУпАП була чинною, оскільки рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23.09.2024 у справі №761/17475/24 на той момент не набрало законної сили.
Щодо заперечень позивачем суті вчиненого порушення, колегія суддів звертає увагу на таке.
Як вже зазначалося, позивач мав забезпечити можливість здійснення безготівкових розрахунків за продані товари (надані послуги), у тому числі за допомогою електронних платіжних засобів та/або платіжних застосунків, та/або платіжних пристроїв.
Стверджуючи про виконання вказаного обов`язку, позивач наголошує на тому, що ним забезпечено можливість безготівкових розрахунків шляхом розміщення на об`єкті торгівлі за адресою м.Київ, вул.Інженерна, 1, прим.1 QR-коду, який містить посилання на безготівкову оплату.
На підтвердження вказаних доводів, позивач надав: заяву про приєднання до договору надання послуг еквайрингу АТ «Ощадбанк» № 9583732-240409-113630 від 09.04.2024; наказ ТОВ «Базіс Кейс» № 4-од від 02.04.2024 (а.с.22-26).
Проте, вказані документи не містять жодної інформації, яка б свідчила про забезпечення можливості безготівкової оплати у торговій точці за адресою: м.Київ, вул.Інженерна, 1, прим.1.
При цьому, пункт 4 наказу ТОВ «Базіс Кейс» № 4-од від 02.04.2024 містить формальне посилання на необхідність забезпечення здійснення безготівкових розрахунків, проте ні вказаний наказ, ні будь-який інший документ не містять доказів як способу, так і самого факту реалізації позивачем чи будь-якою іншою посадовою особою ТОВ «Базіс Кейс» вказаного обов`язку за згаданою адресою.
Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що позивачем допущено порушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.165-15 КУпАП.
Також не заслуговують на увагу твердження позивача про виконання вимог законодавства в частині забезпечення можливості безготівкової оплати на всіх об`єктах торгівлі шляхом розміщення QR-коду для переходу на безготівкову оплату з огляду на обмежене коло застосування такого розрахунку. 
Відповідно до п.28 ст.38 Закону України «Про Платіжні послуги» торговці зобов`язані забезпечувати можливість здійснення безготівкових розрахунків за продані товари (надані послуги). У разі надання можливості здійснювати безготівкові розрахунки за продані товари (надані послуги) за допомогою електронних платіжних засобів, що використовуються в платіжних системах, торговці зобов`язані забезпечувати можливість здійснення таких розрахунків з використанням електронних платіжних засобів не менше трьох платіжних систем, однією з яких є багатоемітентна платіжна система, створена резидентом України.
В силу п.29 ст.38 Закону України «Про Платіжні послуги» торговцям забороняється у будь-який спосіб обмежувати право держателя електронного платіжного засобу обирати для здійснення розрахунків будь-який електронний платіжний засіб платіжних систем.
Згідно з пп. 4 пункту 5 розділу I Правил формування та використання QR-коду для здійснення кредитових переказів, затверджених постановою Правління НБУ від 28.05.2020 №68код - матричний код (двовимірний штрихкод), який містить інформацію щодо отримувача коштів і призначений для сканування за допомогою мобільного пристрою, сканера штрихкоду з метою швидкого та безпомилкового передавання реквізитів операції переказу коштів.
Інформація, що міститься в QR-коді, сканується за допомогою камери пристрою, платіжного застосунку, спеціалізованого банківського обладнання або універсального сканера QR-кодів. Дані розкодовуються як пропозиція щодо здійснення платежу, яка відобразиться в застосунку або інших інформаційних системах (програмному забезпеченні) (пункт 18 розділу V Правил).
Поряд з цим, судом враховано відсутність у матеріалах справи доказів, що підтверджують наявність у позивача діючого QR-коду для переходу на безготівкову оплату.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що відповідач притягуючи до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення позивача, діяв на підставі та в межах вимог чинного законодавства, тому постанова про накладення адміністративного стягнення від 15.10.2024 за ч.2 ст.163-15 КУпАП стосовно позивача за актом фактичної перевірки ТОВ «Базис Кейс» №104407/26/15/07/45383999 є правомірною та не підлягає скасуванню.
На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, неправильне тлумачення закону, призвели до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню повністю з ухваленням нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.
В силу ч.3 ст.272 КАС України судове рішення суду апеляційної інстанції у даній справі не може бути оскаржене.
Керуючись ст.243, 272, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві - задовольнити.
Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 13 грудня 2024 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.
Текст постанови виготовлено 28 квітня 2026 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна
Судді В.О.Аліменко
В.В.Файдюк