ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2026 р. 	Справа № 520/6772/26	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мінаєвої К.В.,
Суддів: Катунова В.В. , Ральченка І.М. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 17.04.2026 (головуючий суддя І інстанції: Панов М.М., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022) по справі №520/6772/26
за позовом ОСОБА_1 
до  ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі ІНФОРМАЦІЯ_2 , Військової частини НОМЕР_1  
третя особа:  ІНФОРМАЦІЯ_3 
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
І. Зміст позовної заяви та її обґрунтування.
ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі ІНФОРМАЦІЯ_4 , Військової частини НОМЕР_1 , третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_3 , в якому просив суд:
- визнати дії ІНФОРМАЦІЯ_5 в особі ІНФОРМАЦІЯ_6 щодо призову ОСОБА_1 на військову службу по мобілізації протиправними;
- визнати протиправними та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 в частині призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 рішення про включення ОСОБА_1 до поіменного списку військовозобов`язаних, які призвані 1 відділом ІНФОРМАЦІЯ_6 (номер та дата видання на час звернення до суду невідомі);
- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини про зарахування на військову службу по мобілізації, до списку особового складу та на всі види забезпечення ОСОБА_1 (найменування Військової частини, номер наказу та дата видання на час звернення до суду невідомі);
- зобов`язати Військову частину виключити та звільнити ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини (найменування Військової частини на час звернення до суду невідомі).
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що на момент призову позивача у нього була наявна відстрочка від призову на військову службу на період мобілізації до 03.05.2026, водночас вказані відомості були проігноровані працівниками ТЦК та СП. Наведе зумовлює протиправність оскаржуваних наказів про призов та про зарахування на військову службу до списків особового складу військової частини.
ІІ. Зміст ухвали суду першої інстанції.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 17.04.2026 повернуто позивачу позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі ІНФОРМАЦІЯ_2 , Військової частини НОМЕР_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Постановлячи ухвалу про повернення позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав належним чином завірені копії оскаржуваних наказів, уточнену позовну заяву із зазначенням у позовних вимогах реквізитів (№ та дата) наказів, які він просить суд визнати протиправними та скасувати, та документ, який підтверджує підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, або документ про сплату судового збору у розмірі 4259,84 грн, у зв`язку з чим недоліки позовної заяви, яку залишено без руху ухвалою від 31.03.2026, не було усунено, а тому на підставі пункту 1 частини четвертої статті 169 Кас України позовна заява підлягає поверненню. 
ІІІ. Підстави апеляційного оскарження та їх обґрунтування.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 17.04.2026 по справі №520/6772/26, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В доводах апеляційної скарги зазначає, що на адвокатський запит документів про мобілізацію та проходження військової служби позивачем надано не було, у зв`язку з чим позивачем було подано клопотання про витребування доказів. Оскільки ухвалою суду відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів, іншого способу їх отримання позивачем немає, у зв`язку з чим була відсутня можливість виконати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 31.03.2026 про залишення без руху у частині надання належним чином завірених копій оскаржуваних наказів, уточненої позовної заяви із зазначенням у позовних вимогах реквізитів (№ та дата) наказів, які він просив суд визнати протиправними та скасувати. Наголосив, що суд першої інстанції при вирішенні питання про відкриття провадження у справі не може надати оцінку достатності або недостатності всіх обставин, наявності або відсутності доказів.
Крім того, апелянт зазначив, що зміст заявлених позовних вимог свідчить про те, що спір виник у зв`язку із призовом позивача на військову службу під час мобілізації, включенням його до списків особового складу військової частини та проходженням військової служби. Враховуючи, що предмет спору безпосередньо пов`язаний із виконанням позивачем військового обов`язку під час мобілізації, позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 12 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».
Таким чином, повертаючи позовну заяву, судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи та зміст позовних вимог, що призвело до неправильного застосування норм процесуального права та передчасного висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви.
ІV. Провадження в суді апеляційної інстанції та виклад позиції інших учасників справи.
28.04.2026 від ІНФОРМАЦІЯ_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого відповідач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги в повному обсязі, ухвалу суду першої інстанції – залишити без змін. Зазначає, що суд першої інстанції правомірно встановив, що позивачем не надано доказів порушення його прав, що унеможливлює розгляд справи по суті. Щодо посилання позивача на пункт 12 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» як на підставу звільнення від сплати судового збору вказує, що судом першої інстанції вірно встановлено, що позивачем не надано жодних належних доказів, які б підтверджували, що він є військовослужбовцем, військовозобов`язаним чи резервістом, та є призваним на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і що дана справа пов`язана з виконанням ним військового обов`язку або службових обов`язків. Отже, оскільки позивач не надав суду ні доказів порушення права, ні підтвердження статусу для звільнення від сплати судового збору, суд першої інстанції діяв у межах та у спосіб, що передбачені законом.
Учасники справи повідомлені про перегляд ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 17.04.2026 судом апеляційної інстанції належним чином шляхом отримання ними копій ухвал Другого апеляційного адміністративного суду про відкриття апеляційного провадження та про призначення даної справи до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку електронного листа.
Відповідно до частини другої статті 312 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження). Враховуючи обставини цієї справи, а також те, що апеляційна скарга подана на ухвалу, перегляд якої можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги у порядку письмового провадження.
З урахуванням вимог частини четвертої статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
V. Обставини, встановлені судом.
З матеріалів справи встановлено, що ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 31.03.2026 позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі ІНФОРМАЦІЯ_2 , Військової частини НОМЕР_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ) третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_3 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії було залишено без руху, надано позивачу термін - п`ять календарних днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду належним чином завірених копій оскаржуваних наказів, уточненої позовної заяви із зазначенням у позовних вимогах реквізитів (№ та дата) наказів, які він просить суд визнати протиправними та скасувати; документу, який підтверджує підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, або документу про сплату судового збору у розмірі 4259,84 грн.
Крім того, ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 31.03.2026 відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів, а саме:
від ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі ІНФОРМАЦІЯ_4 – належним чином засвідчені копії (витяги) з рішень (мобілізаційного розпорядження та/або контрольних талонів до нього, інших рішень, наказів, протоколів, іменних списків команд, обліково-послужних карток, приписів, інших документів) ІНФОРМАЦІЯ_8 ( АДРЕСА_1 ) і його начальника про призов ОСОБА_1 на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, у січні-лютому 2026 року;
від військової частини НОМЕР_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 ) – інформацію, до якої Військової частини зараховано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , на військову службу під час мобілізації; належним чином засвідчену копію наказу командира військової частини про зарахування на військову службу по мобілізації, до списку особового складу та на всі види забезпечення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 .
02.04.2026 судом першої інстанції зареєстровано заяву представника позивача від про усунення недоліків, за змістом якої зазначив, що на момент звернення з позовом Позивачу не відомо до якої саме військової частини його зараховано, як і не відомо згідно якого конкретного наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 ( АДРЕСА_1 ) призвано на військову службу, оскільки відповідачем 1 ці накази та дані не надаються. Позивач не має можливості виконати ухвалу суду від 31.03.2026 в частині надання належним чином завірених копій оскаржуваних наказів, уточненої позовної заяви із зазначенням у позовних вимогах реквізитів (№ та дата) наказів, які він просить суд визнати протиправними та скасувати, оскільки на адвокатський запит відповідних документів не надано, а ухвалою суду відмовлено в задоволенні клопотання про витребування доказів. Інші докази у позивача відсутні, оскільки відповідачем не надавались. Зауважив, що якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів. Суд першої інстанції при вирішенні питання про відкриття провадження у справі не може надати оцінку достатності або недостатності всіх обставин, наявності або відсутності доказів. Щодо вимоги суду про надання документу, який підтверджує підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, або документу про сплату судового збору у розмірі 4259,84 грн зауважив, що предмет спору безпосередньо пов`язаний із виконанням позивачем військового обов`язку під час мобілізації, що є підставою для звільнення від сплати судового збору на підставі пункту 12 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».
За наслідками розгляду ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 17.04.2026 позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі ІНФОРМАЦІЯ_2 , Військової частини НОМЕР_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії повернуто позивачу.
Суд першої інстанції зазначив, що зі змісту позовної заяви та її прохальної частини, позивачем в порушення п. 4 ч. 5 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України не зазначено реквізити (№ та дата) оскаржуваних наказів, а також не додано до позовної заяви оскаржуваних наказів, тобто, не надано доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги. При цьому, відмова в задоволенні клопотання про витребування доказів мотивована тим, що фактично представник позивача просить виконати адвокатський запит, водночас питання повноти, правильності такої відповіді лежить у площині відносин адвоката, як представника позивача, та суб`єкта владних повноважень, як розпорядника витребовуваної інформації. Крім того, судом встановлено, що позивачем не надано доказів, що він є військовослужбовцем, військовозобов`язаним чи резервістом, та є призваним на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків. Оскільки позивач не усунув недоліки позовної заяви, така підлягає поверненню відповідно до п.1 ч.4 ст.169 КАС України.
VІ. Нормативне регулювання та оцінка суду апеляційної інстанції.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзив на апеляційну скаргу, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Суд першої інстанції із посиланням на пункт 4 частини п`ятої статті 160, частину четверту статті 161 КАС України зазначив, що позивач при зверненні до суду з позовом зобов`язаний надати докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а у разі неможливості надання позивачем таких доказів, він зобов`язаний надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання таких доказів. Разом з тим, позивач не зазначив реквізити (№ та дата) оскаржуваних наказів, а також не додав до позовної заяви оскаржуваних наказів.
Так, відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 160 КАС України в позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.
Згідно з частиною четвертою статті 161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). 
Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (частина перша статті 9 КАС).
Суд апеляційної інстанції зауважує, що відкриття провадження у справі регламентовано нормами глави 2 розділу ІІ КАС, які не наділяють суд повноваженнями при вирішенні питання про відкриття провадження у справі давати оцінку обраному позивачем способу захисту порушеного права, належності, допустимості та достатності доказів, на які посилається позивач у позовній заяві, визначати належних учасників справи.
Ці питання можуть вирішуватись на інших стадіях адміністративного процесу. Неповнота, навіть очевидна з точки зору професійного судді, з якою позивач обґрунтував позовні вимоги, в тому числі й щодо правової підстави позову, а також ненадання доказів на підтвердження позовних вимог не можуть бути підставою для залишення позовної заяви без руху та повернення позовної заяви позивачу в подальшому.
Після відкриття провадження у справі суд першої інстанції (в разі наявності підстав, визначених нормами КАС) може провести підготовче судове засідання для з`ясування відповідно до частини другої статті 173 цього Кодексу, зокрема, питань щодо остаточної визначеності предмета спору, характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів.
Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не був позбавлений можливості вирішити питання щодо відкриття провадження у справі на підставі позовної заяви і доданих до неї доказів.
Аналогічна за змістом правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 320/14843/23 від 25.01.2024.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції фактично надав оцінку доводам та доказам, ще до відкриття провадження у справі щодо їх об`єму та допустимості, що є неприпустимим та обмеженням позивача у доступі до правосуддя, гарантованим Європейською конвенцією із прав людини та основоположних свобод. При вирішенні питання про відкриття провадження у справі суд не може надати оцінку достатності або недостатності всіх обставин, наявності або відсутності доказів. Зазначені питання мають вирішуватись на інших стадіях адміністративного процесу. Такі обставини не можуть виступати підставою для залишення позовної заяви без руху та підставами повернення позовної заяви позивачу.
Аналогічного правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31.08.2023 по справі №990/114/23.
Застосовуючи процесуальні норми суд має керуватися принципом розумності, відповідно до якого застосування цих норм має бути спрямованим на досягнення легітимної мети, уникаючи надмірного формалізму, що може порушувати право особи на доступ до суду. Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у постановах від 26.09.2023 у справі № 200/4381/22, від 05.10.2023 у справі №200/3924/22.
Таким чином, суд першої інстанції фактично вдався до оцінки викладених позивачем обставин справи та доказів, що не віднесено до компетенції суду на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі, у зв`язку з чим колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про недотримання позивачем вимог пунктів 4 частини п`ятої статті 160, частини четвертої статті 161 КАС України, що стало однією з підстав для повернення позовної заяви.
Щодо зазначення представником позивача, що у позовній заяві зазначено, що згідно з пунктом 12 частини першої статті 5 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір» (далі – Закон № 3674-VI) позивач звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви та про відсутність необхідності сплати судового збору суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 3674-VI платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.
Пільги щодо сплати судового збору визначено в частині першій статті 5 Закону № 3674-VI.
Так, пунктом 12 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.
Таким чином, зазначений пункт включає три окремі категорії платників судового збору та випадки їх звільнення від сплати судового збору в справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків: військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти.
Частиною третьою статті 1 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок та військову службу» (далі - Закон № 2232-XII) передбачено, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Відповідно до частини дев`ятої статті 1 Закону № 2232-XII щодо військового обов`язку громадяни України поділяються, зокрема, на такі категорії:
- військовослужбовці особи, які проходять військову службу;
- військовозобов`язані особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави;
- резервісти особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.
Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Частиною шостою цієї статті визначено види військової служби, до яких, серед іншого, віднесено військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Подібного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 24.07.2025 у справі № 380/2195/24.
За положеннями частини першої статті 2 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
З матеріалів справи колегією суддів встановлено, що позивач не погоджується з діями ІНФОРМАЦІЯ_5 в особі ІНФОРМАЦІЯ_6 щодо його призову на військову службу по мобілізації, а також вважає протиправними накази про його призов та про зарахування на військову службу по мобілізації, до списку особового складу військової частини.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що зміст заявлених вимог свідчить, що вони не пов`язані з виконанням позивачем військових обов`язків та не стосуються його службових обов`язків, а тому судовий збір повинен сплачуватися на загальних підставах, у зв`язку з чим висновок суду першої інстанції в цій частині є обґрунтованим.
За таких обставин, оскільки позивач не надав до суду першої інстанції докази сплати судового збору або документів, які підтверджують підстави звільнення позивачів від сплати судового збору відповідно до положень Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір», на вимогу ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, така підлягає поверненню на підставі пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України.
З урахуванням викладеного судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для повернення позовної заяви, проте колегія суддів вважає за необхідне змінити ухвалу суду першої інстанції, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Згідно з частиною четвертою статті 317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції необхідно змінити в частині підстав та мотивів ухвали про повернення позовної заяви.
Керуючись статтями 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 17.04.2026 по справі №520/6772/26 змінити в частині мотивів і підстав повернення позовної заяви, виклавши мотивувальну частину ухвали в редакції цієї постанови.
В іншій частині ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 17.04.2026 по справі №520/6772/26 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		К.В. Мінаєва 	
Судді	   	В.В. Катунов   І.М. Ральченко