Справа № 337/1243/26
Номер провадження 2/337/1261/2026

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 травня 2026 року	м. Запоріжжя	

Хортицький районний суд м. Запоріжжя 
у складі: судді Калугіної Г.Б.,
за участю секретаря Огурцової О.В.,
розглянувши відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Національного університету «Запорізька політехніка» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг, 
ВСТАНОВИВ:
27.02.2026 представник позивача Національного університету «Запорізька політехніка» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 19100,00 грн.
Позов обґрунтовує тим, що 13.09.2022 року між Національним університетом «Запорізька політехніка» (далі Позивач) та ОСОБА_1 (далі - Відповідач) укладено Договір про навчання у закладі вищої освіти № 10841352. Невід`ємним додатком до нього є Договір № 035.04-1/35 від 14.09.2022 року про надання освітніх послуг (далі - Договір), що передбачає фінансові зобов`язання щодо оплати освітньої послуги. 13.09.2022 року Наказом НУ «Запорізька політехніка» № 415-С Відповідача було зараховано з 26.09.2022 студентом на 1 курс за освітнім рівнем «бакалавр» на денну форму навчання, спеціальність 035 «Філологія», Гуманітарного факультету. 06.08.2024 року Відповідача Наказом НУ «Запорізька політехніка» № 429-С «Про особовий склад студентів» відраховано з університету за порушення умов контракту. На момент подання позовної заяви сума заборгованості Відповідача становить: 19100,00 (дев`ятнадцять тисяч сто) грн 00 коп., що підтверджується рахунком з особистої картки. У відповідності до п .3 розд. II Договору, замовник зобов`язаний своєчасно вносити плату за надання платної освітньої послуги в розмірах, у терміни та в порядку, встановлені цим договором. Відповідно до ст. 46 Закону України «Про вищу освіту» здобувач може бути відрахований із закладу за порушення умов договору. У разі невиконання чи неналежного виконання зобов`язань, передбачених договором, сторони несуть відповідальність відповідно до закону (п. 1 розд. IV Договору). Згідно з п.п. 5,6 п.3 розд. V Договору, договір припиняється (розривається) він припиняється (розривається) у разі відрахування здобувача. П.п. 7,8 Розділу III у разі відрахування здобувача до закінчення певного місяця, під час повернення коштів витрати закладу за цей місяць враховуються як за повний місяць. У разі, якщо здобувач за власною ініціативою, вирішить з будь-яких причин достроково розірвати цей договір, він зобов`язаний повідомити про це заклад в письмовій формі, не пізніше як за 10 календарних днів до дати розірвання цього Договору. Повідомлення про дострокове розірвання подається здобувачем до закладу особисто, а у випадку надсилання засобами поштового зв`язку, справжність підпису здобувача у повідомленні засвідчується нотаріально. У випадку дострокового відрахування здобувача, замовник повинен звернутися до відділу бухгалтерського обліку та звітності для остаточного розрахунку і повернення коштів за ненадану освітню послугу або внесення коштів на погашення боргу за надану послугу. Освітні послуги вважаються наданими, а договір розірваним на дату видання наказу про відрахування абітурієнта. Просить суд, стягнути з ОСОБА_1 на користь Національного університету «Запорізька політехніка» суму заборгованості по оплаті за навчання у розмірі 19100,00 грн та сплачений судовий збір в розмірі 2662,40 грн.
Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09.03.2026 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
27.03.2026 від представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Фельського С.Л. до суду надійшов відзив на позовну заяву, який мотивований тим, що між сторонами 13.09.2022 року укладено Договір про навчання № 10841352 та Договір про надання освітніх послуг № 035.04-1/35, що передбачав фінансові зобов`язання відповідача за навчання. Проте університет систематично не виконував свої зобов`язання: відповідача не було зараховано до жодної навчальної групи, не надано доступу до електронних платформ і контактів викладачів, і він змушений був самостійно звертатися до заступника декана для отримання базового доступу до занять. Протягом першого курсу університет ігнорував звернення щодо матеріалів другого курсу та не надавав навчального плану, розкладу або методичних матеріалів, при цьому матеріали першого курсу надавалися виключно російською мовою з пропагандистським змістом, без реакції адміністрації. Після завершення першого курсу, відповідача, без його письмової згоди, перевели на третій курс, хоча другий курс він фактично не пройшов, що підтверджується особистою карткою студента. Протягом 2023–2024 навчального року відповідач не відвідував заклад і не брав участі в онлайн-заняттях, університет не надсилав повідомлень про початок семестру, академічну успішність або заборгованість, перше повідомлення про борг надійшло лише наприкінці року. 06.08.2024 року відповідача було відраховано наказом № 429-С, хоча фактично він навчався на першому курсі, а наказ стосувався студента четвертого курсу. Відповідно до договорів та законодавства університет зобов`язаний надавати освітні послуги у повному обсязі та відповідно до стандартів вищої освіти. До матеріалів справи не долучено доказів фактичного надання освітніх послуг відповідачу за 2023–2024 навчальний рік. Таким чином, позивач не довів надання освітніх послуг відповідачу у цьому періоді, і підстав для стягнення плати за навчання немає. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, та просить стягнути з позивача витрати на правову допомогу в розмірі 20000,00 грн. 
30.03.2026 від представника позивача Національного університету «Запорізька Політехніка» - Дєєва М.В. до суду надійшла відповідь на відзив яка мотивована тим, що в провадженні Хортицького районного суду м. Запоріжжя перебуває справа № 337/1243/26 за позовом Національного університету «Запорізька політехніка» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за навчання. Відповідач, не погоджуючись із позовом, подав відзив на позовну заяву, яку представник позивача отримав 27.03.2026 року, після чого йому було надано строк для подання відповіді до 29.03.2026 року. Ознайомившись із відзивом, представник позивача скористався своїм правом, передбаченим ст. 179 ЦПК України, та подав відповідь на відзив, спростовуючи викладені відповідачем твердження. Представник позивача зазначає, що твердження відповідача про нібито систематичне невиконання зобов`язань є безпідставними і не підтверджені доказами. Усі навчальні матеріали, розклад занять та доступ до системи «Moodle», де містяться всі необхідні матеріали для виконання навчального плану, були надані відповідачу вчасно. Кожен вступник попереджається, що листи з доступом до платформ можуть потрапляти до спаму, і перевірка електронної пошти є його обов`язком. Оцінки у навчальній картці відповідача підтверджують, що він мав можливість виконувати навчальний план і не стикався з організаційними чи технічними перешкодами. Щодо тверджень відповідача про бажання залишитися на другому курсі, представник позивача вказує, що письмових повідомлень про дострокове розірвання договору або зміну курсу від нього не надходило. Відповідач був ознайомлений зі скороченою програмою навчання на трьох курсах під час вступу та підписав відповідний договір, який не передбачає укладення нового договору у разі переведення на наступний курс. Згідно з умовами договору, студент, який вирішує достроково припинити навчання, зобов`язаний повідомити заклад у письмовій формі не пізніше ніж за 10 календарних днів до дати розірвання договору, чого відповідач не зробив. Представник позивача наголошує, що освітні послуги вважаються наданими, а договір розірваним на дату видання наказу про відрахування. Представник позивача підтверджує, що всі освітні послуги були надані у повному обсязі відповідно до навчального плану та стандартів вищої освіти, а присутність на заняттях і виконання завдань є вибором студента, за який він несе особисту відповідальність. Неотримання матеріалів або пропуск занять не звільняє відповідача від обов`язку сплачувати за надані освітні послуги. Крім того, відповідно до листа МОН України та у зв`язку з правовим режимом воєнного стану, представник позивача зазначає, що санкції за прострочення оплати до студентів не застосовувалися. Враховуючи викладене, представник позивача вважає аргументи відповідача безпідставними та такими, що не спростовують факт надання освітніх послуг, просить суд прийняти відповідь на відзив до матеріалів справи та задовольнити позовні вимоги Національного університету «Запорізька політехніка» в повному обсязі. 
31.03.2026 від представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Фельського С.Л. до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, які мотивовані тим, що представник відповідача вважає доводи позивача необґрунтованими та такими, що не відображають реальної ситуації щодо виконання зобов`язань за договором. Заявлене позивачем про наявність навчального плану у відкритому доступі в системі «Moodle» є безпідставним, оскільки відповідач не був доданий до цієї системи, і йому довелося кілька місяців домагатися доступу до навчальних матеріалів. Крім того, для проходження окремих курсів він змушений був особисто звертатися до кожного викладача, що свідчить про систематичне невиконання позивачем своїх зобов`язань за договором. Навчальний план, долучений до відповіді позивача, фактично не відповідає фактичному навчанню, яке отримав відповідач. Документи підтверджують, що обсяг навчальних годин за предметами першого року значно менший за передбачений індивідуальним планом. Наприклад, «Практичний курс основної іноземної мови» за перший і другий курси за скороченою програмою мав становити 855 годин, тоді як фактично було надано лише 420 годин. «Практичний курс другої іноземної мови» мав становити 795 годин, фактично надано – 390. Інші предмети, передбачені планом, включно з філософією, лексикологією, практичним перекладом та історією української літератури, взагалі не викладалися. Відповідач був єдиним студентом у групі ГФ-312сп і фактично був «загублений», що унеможливлювало отримання належної організації навчання. Через це його закріпили за групою, яка навчалася за звичайним курсом, а не за скороченою програмою, що призвело до отримання лише половини знань першого року та відсутності матеріалів другого року. Представник відповідача підкреслює, що протягом другого навчального року відповідач не отримував жодних освітніх послуг і не відвідував заклад, що підтверджується наданим позивачем «звітним виконанням навчального плану», де відсутні будь-які відомості про навчання студента. На підставі цього стає очевидним, що позивач не виконав своїх обов`язків за договором у повному обсязі, не забезпечив надання освітніх послуг за другий рік та частково – за перший рік навчання. Відповідач мав отримати знання за програмою прискореного навчання першого і другого курсів, однак фактично отримав лише матеріали першого року. Навчання третього року, яке відповідач мав проходити без повного засвоєння другого курсу, також не було забезпечене. До матеріалів справи не долучено жодного документа, який би підтверджував надання позивачем освітніх послуг у передбаченому договором обсязі. Відсутні докази надання знань за програмою другого та третього курсів. Таким чином, представник відповідача вважає, що позивач не надав достатніх і допустимих доказів виконання своїх зобов`язань, що робить неможливим стягнення оплати за навчання у 2023–2024 навчальному році. На підставі викладеного представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі та покласти судові витрати, у тому числі на правову допомогу, на позивача. 
Представник позивача Національного університету «Запорізька політехніка» - Дєєв М.В. у судове засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розгляд справи проводити у його відсутність.
Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Фельський С.Л. у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив відмовити позивачу у задоволені позову та розгляд справи проводити у його відсутність та у відсутність сторони відповідача.
У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, 13.09.2022 між Національним університетом «ЗАПОРІЗЬКА ПОЛІТЕХНІКА» та ОСОБА_1 укладено Договір про навчання у закладі вищої освіти № 10841352. 
Того ж дня, 14.09.2022 між Національним університетом «ЗАПОРІЗЬКА ПОЛІТЕХНІКА» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців № 035.04-1/35, який є невід`ємним додатком до Договору № 10841352 від 13.09.2022. 
Згідно зп. 2 Договору № 035.04-1/35 загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 57300,00 грн(по 19100,00 грн за один навчальний рік). 
Згідно з п. 3 Договору № 035.04-1/35 замовник вносить плату безготівково шляхом перерахування грошових коштів на рахунок закладу у строки: за перший семестр (рік) 2022-2023 навчального року до 20 вересня, (одноразово) за весь строк навчання – до 20 вересня, щороку –до 20 серпня, щосеместрово: осінній семестр – до 20 серпня, весняний семестр – до 20 січня, щомісяця – до 20 числа кожного місяця, який передує звітному. 
13.09.2022 року Наказом НУ «Запорізька політехніка» № 415-С Відповідача було зараховано з 26.09.2022 студентом на 1 курс за освітнім рівнем «бакалавр» на денну форму навчання, спеціальність 035 «Філологія», Гуманітарного факультету. 
Між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини з надання послуги позивачем та оплати зазначеної послуги відповідачем. 
За змістом статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з приписами статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. 
Згідно з частиною третьою статті 53 Закону України «Про освіту» здобувачі освіти зобов`язані, зокрема, дотримуватись умов договору про надання освітніх послуг.
Частиною шостою статті 79 Закону України «Про освіту» передбачено, що розмір та умови оплати за навчання, підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації, за надання додаткових освітніх послуг встановлюються договором. Плата може вноситися за весь строк навчання, підготовки, перепідготовки, підвищення кваліфікації, надання додаткових освітніх послуг повністю одноразово або частинами - щомісяця, щосеместру, щороку. Договір укладається між закладом освіти і здобувачем освіти (його законними представниками) та/або юридичною чи фізичною особою, яка здійснює оплату.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 46 Закону України «Про вищу освіту» підставами для відрахування здобувача вищої освіти є порушення умов договору (контракту), укладеного між закладом вищої освіти та особою, яка навчається, або фізичною (юридичною) особою, яка оплачує таке навчання.
Згідно з частиною першою статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У статті 615 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється.
Відповідно до частини першої статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 904 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.
Виконавець повинен надати послугу особисто (частина перша статті 902 ЦК України).
Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором, що передбачено частиною першою статті 903 ЦК України.
Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Згідно із положеннями частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
На підтвердження надання освітніх послуг представником Позивача надано лише копію витягу з виконання навчального плану, з якого вбачається, що ОСОБА_1 навчався 1-й та 2-й семестр 2021/2022 н.р., у подальшому відповідач не отримав жодного результату підсумкового контролю за кожним з зазначеного переліку навчальних дисциплін. Зазначене не узгоджується з умовами договорів від 13.09.2022 № 10841352 та від 14.09.2022 № 035.04-1/35 й наказу НУ «Запорізька політехніка» від 13.09.2022 № 415-С, згідно до яких Відповідача було зараховано студентом на 1 курс лише з 26.09.2022. 
Проте, Відповідачем ОСОБА_1 не заперечується факт навчання протягом 2022-2023 н.р. на 1 курсі навчання, за який ним була внесена повна оплата в розмірі 19100,00 грн, що також підтверджується особистою карткою студента. 
Таким чином, позивачем не доведено факт виконання ним зобов`язання за Договором про навчання у закладі вищої освіти від 13.09.2022 № 10841352, невід`ємною частиною якого є Договір про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців від 14.09.2022 № 10841352, протягом 2023-2024 н.р., а саме не доведено факт надання освітніх послуг Відповідачу за цей період. 
Закон України «Про вищу освіту» встановлює основні правові, організаційні, фінансові засади функціонування системи вищої освіти, створює умови для посилення співпраці державних органів і бізнесу з закладами вищої освіти на принципах автономії закладів вищої освіти, поєднання освіти з наукою та виробництвом з метою підготовки конкурентоспроможного людського капіталу для високотехнологічного та інноваційного розвитку країни, самореалізації особистості, забезпечення потреб суспільства, ринку праці та держави у кваліфікованих фахівцях.
За змістом частини першої статті 46 зазначеного Закону підставами для відрахування здобувача вищої освіти є, зокрема, порушення умов договору (контракту), укладеного між закладом вищої освіти та особою, яка навчається, або фізичною (юридичною) особою, яка оплачує таке навчання.
Позивач стверджує, що підставою для відрахування ОСОБА_1 стало порушення умов контракту, а саме несплата вартості навчання з 2023-2024 н.р. Позивач наполягав на тому, що відповідач скористалася послугами за договором, однак не оплатив кошти за їх надання. 
Однак, за змістом пункту 3 договору № 035.04-1/35 позивач набув право на відмову у наданні платної освітньої послуги після спливу строку, визначеного для оплати, а саме з 21.08.2023 року. Отже, з зазначеного моменту відповідно до приписів статті 46 Закону України «Про вищу освіту» у Позивача виникло право відрахування студента внаслідок порушення строку оплати вартості послуги, визначеного договором. 
Матеріали справи не містять належних та достатніх доказів на підтвердження факту надання відповідачу освітньої послуги у період 2023-2024 н.р., а також доказів узгодження сторонами питання щодо подальшого надання позивачем освітньої послуги у 2023-2024 н.р. за умови несплати Відповідачем її вартості. 
За таких умов підстава для настання відповідальності ОСОБА_1 за порушення умов договору настала 21.08.2023. 
Позивач не надав доказів відвідування відповідачем занять протягом 2023-2024 н.р.
За таких умов суд дійшов висновку про недоведеність Позивачем потреби у відрахуванні ОСОБА_1 саме після закінчення 2023-2024 н.р. (06.08.2024), вартість навчання в якому не була оплачена до його початку, та як наслідок покладення надмірної відповідальності за порушення Відповідачем умов договору шляхом стягнення вартості освітньої послуги, отримання відповідачем якої позивач у визначений законом спосіб не довів.
Отже, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги недоведені, а отже у їх задоволенні слід відмовити.
Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням відмови у задоволенні позову, судові витрати покладаються на Позивача.
Щодо витрат на правову допомогу.
При цьому вирішуючи питання про стягнення з позивача на користь відповідача понесених витрат на правничу допомогу, суд виходить з того, що в межах цієї справи відповідач отримував правову допомогу від адвоката Фельського С.Л. та сплатив за це в загальній сумі 20000,00 грн.
Вказані обставини підтверджуються Договором про надання правничої допомоги б/н від 25.03.2026, укладеного між адвокатом Фельським С.Л. та ОСОБА_1 , актом приймання-передачі наданих послуг за договором про надання правової допомоги від 25.03.2026, в якому зазначена вартість послуг адвоката в розмірі 20000,00 грн, квитанцією до прибуткового касового ордеру б/н від 25.03.2026 на суму 20000,00 грн, рахунком № б/н від 25.03.2026 – оплата послуг за договором про надання правової допомоги в сумі 20000,00 грн, а також копією свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серія ЗП № 001016 від 07.05.2014 та ордером на надання правничої допомоги від 25.03.2026 Серія АР № 1217254. 
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
На думку суду розмір витрат сторін на правову допомогу є співмірними зі складністю справи та виконаних адвокатами робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатами на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатами послуг та виконаних робіт, значенням справи для сторін. Клопотання про зменшення цих витрат відповідачем не заявлено. З урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20000,00 грн.
Керуючись статтями 10-13, 89, 141, 263-265, 268, 279, 352, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:
В задоволенні позову відмовити повністю.
Стягнути з Національного університету «Запорізька політехніка», ЄДРПОУ 02070849, юридична адреса: м. Запоріжжя, вул. Жуковського, буд. 64, на користь  ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , витрати на правову допомогу у розмірі 20000,00 грн (двадцять тисяч гривень 00 копійок). 
Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Інформація про сторін:
позивач: Національний університет «Запорізька політехніка», ЄДРПОУ 02070849, юридична адреса: м. Запоріжжя, вул. Жуковського, буд. 64;
відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 . 
Повне судове рішення буде складено 18.05.2026.
Суддя Г.Б. Калугіна