1	Справа № 335/3145/26  2/335/2246/2026 	

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
 ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 червня 2026 року м. Запоріжжя

Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Стеценка А. В., за участю секретаря судового засідання Добрянського Н. Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, —
ВСТАНОВИВ:
ТОВ «Діджи Фінанс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 2031053253 від 11.06.2020 у розмірі 62 400,52 грн, а також понесені судові витрати.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.06.2020 між АТ «ОТП БАНК» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 2031053253, згідно з умовами якого відповідач отримала кредит в розмірі 34500,00 грн, зобов`язавшись повернути кредит та сплатити проценти за користування ним в розмірі 40 % річних ануїтетними платежами у строк до 11.06.2025.
21.10.2022 ТОВ «Діджи Фінанс» на підставі договору факторингу № 21/10/22, укладеного з АТ «ОТП БАНК», набуло право грошової вимоги до відповідача за вищезазначеним кредитним договором в загальному розмірі 62 400,52 грн, з яких 33847,25 грн — заборгованість за тілом кредиту, 28553,27 грн — заборгованість за відсотками.
Відповідач зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за користування ним не виконала, у зв`язку із чим позивач був вимушений звернутися до суду з позовом.
Ухвалою судді від 01.04.2026 справу прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання з повідомленням учасників справи на 15 год 00 хв 29.04.2026, яке було відкладено до 10 год 00 хв 08.06.2026.
Представник позивача в судове засідання не з`явився. У позовній заяві представник позивача просив суд провести розгляд справи за відсутності представника ТОВ «Діджи Фінанс», зазначивши, що не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач, яку повідомлено про час і місце судового засідання шляхом направлення судової повістки на адресу реєстрації її місця проживання, в судове засідання повторно не з`явилася, причин неявки суду не повідомила, відзив на позов не подала.
Частиною 4 ст. 223 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч. 2 ст. 247 ЦПК України).
З огляду на викладене, суд вирішив провести заочний розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
11 червня 2020 року між Акціонерним товариством «ОТП БАНК» (далі — банк) та ОСОБА_1 (позичальник) було укладено Кредитний договір № 2031053253, згідно з умовами якого банк зобов`язався надати відповідачеві кредит в сумі 34500,00 грн на термін, визначений Графіком платежів, із датою остаточного повернення кредиту — 11 червня 2025 року (п. 1.1 Кредитного договору).
За користування кредитними коштами встановлена фіксована процентна ставка у розмірі 40,00 % річних (п. 1.2 Кредитного договору).
При цьому реальна річна процентна ставка на момент укладання договору становить 48,34 %.
Відповідач зобов`язалася повернути кредит шляхом сплати щомісячних ануїтетних платежів на рахунок погашення боргових зобов`язань (п. 2 Кредитного договору).
Розмір щомісячного платежу згідно з Графіком становить 1 338,00 гривень (за виключенням останнього платежу).
Загальні витрати за кредитом (тіло кредиту та проценти за весь строк) складають 80 153,89 гривень, з яких нараховані проценти становлять 45 653,89 гривень.
Комісія за видачу кредиту та щомісячна комісія за управління кредитом становлять 0 % від суми кредиту (п. 1.1 Кредитного договору, Розділ 4 Паспорта кредиту).
Підписанням Договору відповідач підтвердила, що вона в письмовій формі та в повному обсязі отримала інформацію, передбачену законодавством, ознайомилася з Правилами кредитування та Тарифами Банку, які є невід`ємною частиною договору (п. 4 Кредитного договору).
Судом також встановлено, що при укладанні договору відповідачем було надано Анкету-заяву, в якій вона підтвердила достовірність своїх персональних даних.
Таким чином, між сторонами у належній формі було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору споживчого кредиту, що відповідає вимогам ст. ст. 626, 628, 1054 ЦК України та Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідач 11.06.2020 отримала кредит готівкою, що підтверджується меморіальним ордером № 11789286 від 11.06.2020.
Згідно з Розрахунком заборгованості за кредитним договором № 2031053253, складеним АТ «ОТП БАНК» станом на 21.10.2022, загальна сума коштів, сплачених ОСОБА_1 , складає 4 115,12 грн. Так, в період з липня 2020 року до січня 2021 року в рахунок повернення тіла кредиту (основного боргу) відповідачем було сплачено 652,75 грн.
В рахунок сплати процентів за користування кредитом відповідачем трьома платежами у липні, вересні та жовтні 2020 року було сплачено 3 462,37 гривень.
Станом на 21.10.2022 загальна заборгованість відповідача за Кредитним договором становила 62 400,52 грн.
21.10.2022 між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу № 21/10/22, за умовами якого АТ «ОТП БАНК» передало, а ТОВ «Діджи Фінанс» прийняло право грошової вимоги, що належить АТ «ОТП БАНК», і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між АТ «ОТП БАНК» та боржниками, у розмірі портфеля заборгованості.
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 21/10/22 від 21.10.2022, ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за Кредитним договором № 2031053253 від 11.06.2020 на загальну суму 62 400,52 грн (а. с. 11).
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України зобов`язання підлягає виконанню у вказаний в договорі строк.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно з частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з частиною першою статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно зі статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника.
Відповідно до статті 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт.
Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності.
Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.
Отже, до фактора переходять права первісного кредитора у тому обсязі та на тих умовах, що існували на момент переходу.
Фактор не може отримати більше прав, ніж належало клієнту.
Згідно зі ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору; доказування у цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказів належного виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за користування ним відповідач суду не надала, розрахунку заборгованості за Кредитним договором, складеного позивачем, не спростувала.
Перевіривши складений позивачем розрахунок заборгованості, суд встановив, що його здійснено правильно з урахуванням умов Кредитного договору.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується наступним.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина перша статті 133 ЦПК України).
Згідно з частиною третьою статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно із частинами першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Водночас, згідно із частиною четвертою статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).
Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19).
Факт надання представником позивача правничої допомоги підтверджено договором про надання правової допомоги № 42649746 від 01.07.2025 (а.с. 20 - 22), додатковою угодою № 2031053253 від 28.11.2025 до договору про надання правової допомоги (а.с. 31), актом надання послуг від 27.11.2025 (а.с. 9), в якому сторони визначили, що розмір винагороди за правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання консультацій складає 2000,00 грн; складання позовної заяви — 4000,00 грн, формування додатків до позовної заяви – 500,00 грн, подання позовної заяви – 500,00 грн.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 18.12.2018 у справі № 910/4881/18, від 03.04.2020 у справі № 920/653/19.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.09.2019 у справі № 810/3806/18.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна та інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
Відповідач з клопотанням про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, до суду не зверталася.
З огляду на викладене, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати на сплату судового збору в розмірі 2662,40 грн та витрати на оплату правничої допомоги в розмірі 7000,00 грн.
Доказів понесення інших витрат позивачем суду не надано, із заявами про намір надати такі докази після ухвалення рішення позивач до суду не звертався.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 223, 247, 259, 263-265 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (ідентифікаційний код 42649746, місцезнаходження: 07406, Київська обл., м. Бровари, вул. Симона Петлюри, буд. 21/1) 72 062 (сімдесят дві тисячі шістдесят дві) гривні 92 копійки, з яких: 62 400,52 грн — заборгованість за кредитним договором № 2031053253 від 11.06.2020; 7 000,00 грн — витрати на правничу допомогу; 2 662,40 грн — судовий збір.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд — якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подано заяви про перегляд заочного рішення або апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя А. В. Стеценко