Справа № 309/730/26 
Провадження № 1-кп/309/52/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2026 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючого-судді: ОСОБА_1 
за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хуст кримінальне провадження, що внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 12026071050000096 від 08.02.2026 року відносно :
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , освіта середня спеціальна, не одруженого, не працюючого, раніше судимого, у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 185 КК України , –

За участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 
обвинуваченого ОСОБА_3 
адвоката ОСОБА_5 

В С Т А Н О В И В:

Судом визнано доведеним, що 07 лютого 2026 року приблизно о 17:30 годині, ОСОБА_3 , перебуваючи у магазині «Єва», який розташований у м. Хуст по вул. Духновича №2, реалізуючи свій злочинний намір, під час дії указу Президента України №64/2022: “Про введення воєнного стану в Україні” з метою незаконного збагачення, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність маючи прямий умисел на заволодіння чужим майном та скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу, викрав чоловічі парфуми «VERSACE pour homme» ємкістю 100 мл. та жіночі парфуми «VERSACE BRIGHT CRYSTAL» ємкістю 50 мл., вартість яких згідно висновку товарознавчої експертизи № СЕ-19/107-26/1305-ТВ від 11.02.2026 року ринкова вартість чоловічих парфумів «VERSACE pour homme» ємкістю 100 мл. становить 4576 гривень, та ринкова вартість жіночих парфумів «VERSACE BRIGHT CRYSTAL» ємкістю 50 мл. становить 4507 гривень, власником яких є товариство з обмеженою відповідальністю «РУШ» ЄВА.
Своїми протиправними діями, ОСОБА_3 завдав матеріальної шкоди товариству з обмеженою відповідальністю «РУШ» ЄВА, на загальну суму у розмірі 9083 грн. 
В судовому засіданні ОСОБА_3 після роз`яснення йому обвинувачення, свою вину у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.185 КК України визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся . Суду ствердив, що він дійсно 7 лютого 2026 р. приблизно о 17:30 годині перебуваючи у магазині «Єва», який розташований у м. Хуст по вул. Духновича №2 дійсно викрав жіночі парфуми «VERSACE BRIGHT CRYSTAL» ємкістю 50 мл., та парфуми «VERSACE pour homme» ємкістю 100 мл. Про вчинене відверто дуже шкодує, просить суд суворо не карати.
В судове засідання представник потерпілого не з`явився, надіславши суду заяву про розгляд справи у її відсутність, матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого вона не має, міру покарання залишає на розсуд суду. 
Підсудний згідний з доказами зібраними відносно нього органами досудового слідства і вважає за недоцільне дослідження їх в судовому засіданні, так як вину у вчиненому злочині повністю визнає, зміст та значення ст. 349 КПК України йому зрозумілі.
Покази ОСОБА_3 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
За таких обставин, суд переконавшись, що учасники процесу вірно розуміють зміст обставин провадження, відсутності сумнівів в добровільності їх позицій, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого у відповідності до положень Кримінального Кодексу України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ст. 185 ч.4 КК України, за вище встановлених обставин.
З огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч.4 ст.185 КК України оскільки він своїм діями вчинив крадіжку, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинену в умовах воєнного стану. 
Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.
Відповідно до ст.. 12 КК України злочин, який передбачений ч.4 ст.185 КК України відноситься до тяжких злочинів. 
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання. Також суд враховує, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 66 КК України обставинами , які пом`якшують покарання – щире каяття.
Обставини передбачені ст. 67 КК України, що обтяжують покарання - судом не встановлено . 
Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.
Виходячи з приписів кримінального закону правила призначення покарання, передбачені ч. 4 ст. 70 КК України, застосовуються у разі, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У такому випадку суд може при призначенні покарання за другим вироком як поглинути покарання за першим вироком, так і приєднати його повністю або частково, однак таким чином, щоб обраний захід примусу не перевищував максимального покарання, встановленого статтею (частиною статті), за якою особу засуджено, і водночас не був меншим строку покарання, визначеного за перший злочин. При цьому суд зобов`язаний в остаточне призначене за сукупністю злочинів покарання, зарахувати покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими у ст. 72 КК України.
Ці приписи є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню.
Судом встановлено, що вироком Хустського районного суду від 13 травня 2026 р. ОСОБА_3 засуджено за ч.4 ст. 296 КК України до трьох років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік. 
За наведених обставин, суд вважає, що ОСОБА_3 слід призначити покарання із застосуванням ч.4 ст. 70 КК України та повністю поглинути йому покарання у вигляді трьох років позбавлення волі згідно вироку Хустського районного суду від 13 травня 2026 р. 
Виходячи з обставин справи, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу підсудного, а саме те, що підсудний вину свою у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, зробив переоцінку своєї поведінки, посередньо характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, враховуючи досудову доповідь від 28.05.2026 р., позицію прокурора щодо необхідної міри покарання, суд приходить до висновку про можливість виправлення і перевиховання підсудного без відбування покарання і звільнення його від покарання, з випробуванням, тобто застосувати до підсудного ст. 75 КК України, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів. 
Дане покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).
Тобто, як наслідок, формальні моменти не можуть бути вирішальними, головною є можливість у кожній конкретній справі оцінити основну мету застосування певного заходу та характер впливу на особу, які можуть істотно відрізнятися, навіть, за зовнішньої подібності відповідних примусових заходів, бо суд стоїть на тій позиції, що, незалежно від того, що вчинили злочинці, визнання їх людської гідності передбачає надання їм можливості ресоціалізувати себе за час відбування покарання з перспективою колись стати відповідальним членом вільного суспільства, що, у цій ситуації, при застосуванні саме такого покарання, є можливим.
Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.
Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № 43759/10 та 43771/12» зазначає, що, хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.
Суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).
Речові докази у кримінальному провадженні слід вирішити в порядку передбаченому ст. 100 КПК України. 
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні слід стягнути з обвинуваченого. 
Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у кримінальному провадженні, обвинуваченому до вступу вироку в законну силу слід залишити особисте зобов`язання 
Керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376,615 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст. 70 КК України поглинути повністю покарання за вироком Хустського районного суду від 13 травня 2026 р. у вигляді трьох років позбавлення волі і остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку, який суд визначає в три роки , не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_3 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази по справі - чоловічі парфуми «VERSACE pour homme» ємкістю 100 мл. та жіночі парфуми «VERSACE BRIGHT CRYSTAL» ємкістю 50 мл., які приєднано до матеріалів справи відповідно до постанови слідчого від 11 лютого 2026 р. і які передано на відповідальне зберігання представнику потерпілого ОСОБА_6 - після вступу вироку в законну силу залишити у представника потерпілого ОСОБА_6 . 
Речовий доказ по справі DVD диск з відеозаписом з камери відеоспостереження, який приєднано до матеріалів справи відповідно до постанови слідчого від 11 лютого 2026 р. і який зберігається в матеріалах кримінального провадження – після вступу вироку в законну силу залишити в матеріалах кримінального провадження . 
Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 на користь Закарпатського НДЕКЦ витрати на проведення товарознавчої експертизи від 11.02.2026 р. № СЕ-19/107-26/1305 -ТВ у розмірі 3119,90 грн.
На вирок може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду через Хустський районний суд протягом 30 діб з моменту його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

Суддя Хустського
районного суду ОСОБА_1