Справа № 141/187/26
Провадження № 2/141/220/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2026 року      с-ще Оратів

Оратівський районний суд Вінницької області, в складі головуючого судді: Демченко І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, за наявними у справі матеріалами, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
До суду надійшов позов ТОВ «Споживчий центр» (далі Позивач) до ОСОБА_1 (далі Відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 37960,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13.09.2025 ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 уклали Кредитний договір №13.09.2025-100000972. Відповідно до умов договору, Позичальнику надано кредит у розмірі 13000,00 грн. Кредитний договір укладено в електронній формі шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора. У порушення умов кредитного договору Відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом належним чином не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість.
Оскільки Відповідач не виконує зобов`язання за кредитним договором, утворилась заборгованість перед Позивачем, яка на момент подання позовної заяви становить 37960,00 грн, з яких: 13000,00 грн- заборгованість за основною сумою боргу; 15860,00 грн - заборгованість за процентами; 2600,00 грн – комісія за надання кредиту; 6500,00 грн – відсотки, нараховані по ст.625 ЦК України.
Ухвалою суду від 25.03.2026 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Представник позивача та позивач копію ухвали суду отримали 28.03.2026. Клопотань та заяв не подавали.
Відповідачу ОСОБА_1 копію ухвали суду було надіслано за адресою його місця реєстрації та поштове відправлення повернулось до суду з відміткою про причини невручення "адресат відсутній за вказаною адресою".
Відповідно до п.5 ч.6 ст.272 ЦПК України днем вручення ухвали суду є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Отже, подібна відмітка дає обґрунтовані процесуальні підстави для підтвердження факту належного повідомлення сторони у справі.
З урахуванням викладеного, керуючись ч.8 ст.178 ЦПК України та ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні ним правовідносини:
13.09.2025 ОСОБА_1 уклав з ТОВ «Споживчий центр» Кредитнийдоговір, який складається з пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), заявки кредитного договору №13.09.2025-100000972 та відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), в електронній формі через веб-сайт кредитодавця. Зазначені документи відповідач підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором E497.
Відповідно до умов договору, Позичальнику надається кредит у розмірі 13000,00 грн строком на 122 дні, з дати його надання, дата повернення кредиту – 12.01.2026.
П.12 заявки та відповіді позичальника встановлений узгоджений сторонами графік платежів, які має здійснювати Позичальник для належного виконання умов Кредитного договору.
Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит.
Комісія, пов`язана з наданням кредиту – 20% від суми кредиту та дорівнює 2600 грн.
Спосіб надання Позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 4441-11XX-XXXX-3635. 
Крім того, паспортом споживчого кредиту, який підписаний кредитодавцем та відповідачем, визначено інформацію та контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо орієнтованої реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, та іншу інформацію.
Ст. 3 Закону України «Про електроннукомерцію» визначено, що електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором – це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.
Згідно з частинами 1,2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувала електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
З наданої суду довідки ТОВ «Українські платіжні рішення»(сервіс онлайн платежів iPay.ua) №1-1303 від 13.03.2026 вбачається, що 13.09.2025 на підставі договору, укладеного між ТОВ «УПР» і Позивачем, успішно перераховано кошти в сумі 13000,00грн на платіжну картку № НОМЕР_1 , номер транзакції у системі iPay.ua 862319366, із призначенням платежу: «видача за договором кредиту №13.09.2025-100000972».
З розрахунку заборгованості за договором №13.09.2025-100000972 від 13.09.2025, станом на 12.03.2026 вбачається, що заборгованість відповідача перед ТОВ «Споживчий центр» в загальному розмірі 37960,00 грн, з яких: 13000,00 грн- заборгованість за основною сумою боргу; 15860,00 грн - заборгованість за процентами; 2600,00 грн – комісія за надання кредиту; 6500,00 грн – відсотки, нараховані на підставі ст. 625 ЦК України.
Щодо позовних вимог в частині заборгованості за основною сумою боргу та процентами суд зазначає:
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті626,628 ЦК України).
За змістомстатті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).
Відповідно до частини першоїстатті 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язуєтьсяповернути кредит та сплатити проценти.
За правилами статей 12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 заперечував наявність кредитних зобов`язань перед ТОВ «Споживчий центр» або оспорював їх розмір, натомість Позивач довів існування між сторонами кредитних прав та зобов`язань, тобто підтвердив факт отримання позичальником кредитних коштів.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Суд бере до уваги наданий Позивачем розрахунок заборгованості як належний доказ по справі, оскільки будь-яких доказів на спростування розміру заборгованості, зокрема контррозрахунку, Відповідач не надав. Проценти нараховані Позивачем з дотриманням умов договору, в межах строку кредитування і з урахуванням сплачених Відповідачем сум.
Отже, позовні вимоги про стягнення з Відповідача заборгованості за кредитом в сумі 28860,00 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог в частині заборгованості за відсотками відповідно до ст. 625 ЦКУ суд зазначає:
Відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Відповідно до правового висновку, викладеного у п. 75 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.06.2021 у справі № 334/3161/17, якщо ЦК України та інший нормативно-правовий акт, що має юридичну силу закону України, містять однопредметні норми, що мають різний зміст, то пріоритетними є норми ЦК України.
Відтак до спірних правовідносин підлягають застосуванню саме положення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
Отже, в частині вимог про стягнення нарахованих відсотків відповідно до ст. 625 ЦКУ позов задоволенню не підлягає.
Щодо стягнення заборгованості за комісією за надання кредиту:
Кредитним договором передбачено сплату позичальником комісії за надання кредиту.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом – витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Отже, законом передбачено право банку чи іншої фінансової установи–кредитодавця, встановлювати в договорі і вимагати сплати від позичальника комісій за додаткові та супутні послуги, пов`язані, зокрема, з наданням кредиту.
Водночас встановлення комісії за дії, які не є послугою, суперечить положенням закону.
В кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням кредиту, що надаються позивачу та за які кредитодавцем встановлена комісія за надання кредиту.
ВП ВС у постанові від 13.07.2022 у справі №363/1834/17 зазначив, що банк неповноважний стягувати з позичальника плату за дії, які не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам самого банку.
Також, колегія суддів ВП ВС у постановах від 13.07.2022 у справі №363/1834/17, 01.06.2021 у справі № 910/12876/19 зауважила, що сторони не можуть у договорі визначати взаємні права й обов`язки у спосіб, який суперечить існуючому публічному порядку, порушує положення Конституції України, не відповідає передбаченим статтею 3 ЦК України загальним засадам цивільного законодавства, що обмежують свободу договору, зокрема справедливості, добросовісності, розумності (пункт 6 частини першої вказаної статті). Домовленість сторін договору про врегулювання відносин усупереч існуючим у законодавств обмеженням не спричиняє встановлення відповідного права та/або обов`язку, як і його зміни та припинення. Тому підписання договору не означає безспірності його умов, якщо вони суперечать законодавчим обмеженням.
Таким чином, вимога про стягнення комісії за надання кредиту є недоведеною і задоволенню не підлягає.
Згідно з частиною 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням часткового задоволення позовних вимог, з Відповідача на користь Позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 2024,15 грн.
Керуючись ст.ст. 141, 263-265, 273, 279 ЦПК України, суд,
У Х В А Л И В:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (місцезнаходження: вул. Саксаганського, буд. 133-А, м. Київ, 01032, код ЄДРПОУ 37356833) заборгованість за кредитним договором №13.09.2025-100000972 від 13.09.2025 в розмірі 28860,00 грн ( двадцять вісім тисяч вісімсот шістдесят гривень 00 коп.), з яких: 13000,00 грн (тринадцять тисяч грн 00 коп.) - заборгованість за основною сумою боргу; 15860,00 (п`ятнадцять тисяч вісімсот шістдесят грн 00 коп.) – заборгованість за процентами.
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» суму сплаченого судового збору в розмірі 2024,15 грн (дві тисячі двадцять чотири гривні 15 коп.).
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.
Учасники справи, яким повне рішення суду не було вручене у день його складення, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач:Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» ,місцезнаходження: вул. Саксаганського, буд. 133-А, м. Київ, 01032, код ЄДРПОУ 37356833.
Відповідач:  ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя І.В. Демченко