ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2026 м.Дніпро 
Справа № 908/2474/25
Центральний апеляційний господарський суд у складі:
головуючого судді (доповідач) – Кошлі А.О.,
суддів: Демчини Т.Ю., Кучеренко О.І.,
за участі:
секретаря судового засідання: Кахикало А.С.
представників позивача (апелянт) – Скрипник Т.А., Басов Г.М
представник відповідача – Лєлєкова В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сеченова 25а» на рішення Господарського суду Запорізької області від 18.12.2025 у справі №908/2474/25 (суддя Мірошниченко М.В.)
за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сеченова 25а» 
до відповідача: Акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання» 
про визнання додатків до договору недійсними в частині
ВСТАНОВИВ:
Стислий виклад змісту рішення господарського суду першої інстанції:
Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сеченова 25а» (далі — ОСББ «Сеченова 25а», позивач, апелянт, скаржник) звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовом до Акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» (далі — АТ «Запоріжжяобленерго», відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача — Товариство з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання» (далі — ТОВ «Запоріжжяелектропостачання», третя особа), в якому просить визнати додатки №№ 1, 2.1, 2.2, 3, 8, 9, 10, 12 до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії № 16482 від 02.09.2022, укладеного між ОСББ «Сеченова 25А» та АТ «Запоріжжяобленерго», недійсними в частині включення загальнобудинкового приладу обліку спожитої електричної енергії за енергетичним ідентифікаційним кодом 62Z7721647237184 до переліку точок комерційного обліку.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що використання АТ «Запоріжжяобленерго» загальнобудинкового приладу обліку спожитої електричної енергії за ЕІС-кодом 62Z7721647237184 з метою обліку спожитої ОСББ електроенергії суперечить п. 2.3.2 Правил роздрібного ринку електричної енергії та п. 5.1.10 Кодексу комерційного обліку електричної енергії. Позивач зазначає, що розрахунки між ОСББ та АТ «Запоріжжяобленерго» за спожиту електричну енергію повинні здійснюватися на підставі показань лічильників, які безпосередньо приєднані до електрообладнання, яке знаходиться у власності ОСББ (пристрої забезпечення освітлення місць загального користування, роботи ліфтів тощо), а загальнобудинковий засіб обліку не може бути розрахунковим, оскільки він не приєднаний до точки обліку одного об`єкта, а враховує дані щодо споживання електричної енергії з багатьох точок (квартири, місця загального користування, комерційні об`єкти тощо).
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 18.12.2025 у задоволенні позову відмовлено. Судові витрати зі сплати судового збору за розгляд позовної заяви в сумі 3028,00 грн покладено на позивача.
Приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що позивачем обрано неефективний спосіб захисту, посилаючись на правові висновки Великої Палати Верховного Суду у постановах від 21.09.2022 у справі № 908/976/19 та від 01.03.2023 у справі № 522/22473/15-ц. Суд першої інстанції зазначив, що при укладанні Договору про розподіл позивач виявив вільне волевиявлення, сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, включаючи включення до переліку точок комерційного обліку загального обліку житлового будинку за ЕІС-кодом 62Z7721647237184. Суд також вказав, що позивач не обґрунтував, яким конкретно приписам законодавства суперечить зміст спірних додатків на момент їх укладання, не надав доказів звернення до відповідача з пропозицією укладення договору на підставі іншої схеми електропостачання, а однолінійна схема від 08.08.2022 не може прийматися як належний доказ, оскільки не відповідає вимогам ПТЕЕС. Крім того, суд послався на преюдиціальне значення обставин, встановлених рішенням Господарського суду Запорізької області від 05.04.2024 у справі № 908/3472/23, яке набрало законної сили.
Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційної скарги:
Не погоджуючись із рішенням Господарського суду Запорізької області від 18.12.2025 у справі № 908/2474/25, ОСББ «Сеченова 25а» звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення в повному обсязі та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСББ «Сеченова 25а» в повному обсязі, а також стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 3028,00 грн та судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 4542,00 грн.
Зміст та обґрунтування вимог апеляційної скарги 
Апелянт вважає рішення суду першої інстанції необґрунтованим, оскільки обставини, що мають значення для справи, встановлені неправильно та не в повній мірі. Зокрема, суд не дослідив та не взяв до уваги факт, зазначений позивачем у позовній заяві, що в однолінійній схемі ОСББ «Сеченова 25А», яка є Додатком № 9 до Договору № 16482, помилково не вказаний Заводський відділ державної виконавчої служби у м. Запоріжжі, підключення якого підтверджується актом контрольного огляду засобів комерційного обліку від 30.06.2023, складеним та підписаним представником відповідача. При цьому станом на 08.08.2022, тобто до укладання Договору № 16482, було виготовлено та погоджено представником відповідача однолінійну схему житлового будинку, в якій зазначено наявність цього підключення. Суд, в порушення вимог ст. 86 ГПК України, не дослідив надані позивачем докази щодо невідповідності однолінійної схеми фактичному стану електропостачання будинку.
Апелянт зазначає, що факт підтвердження незмінності технічної документації та схеми електропостачання не є доказом її правильності та відображення актуальної інформації про наявних споживачів/субспоживачів у житловому будинку. Незмінність приладів обліку електричної енергії не є підтвердженням правильного та законного використання загальнобудинкового лічильника у якості розрахункового. Позивач посилається на постанову Верховного Суду від 12.01.2022 у справі № 922/717/21, в якій вказано на незаконність здійснення розрахунків з ОСББ на підставі загальнобудинкового лічильника при наявності в будинку різних точок продажу електричної енергії та тарифних груп, а також на постанову Верховного Суду у справі № 922/2699/21, де зазначено, що загальнобудинкові засоби обліку не можуть бути розрахунковими та використовуватися для розрахунків між оператором системи та ОСББ, а можуть використовуватися лише як технічні для контролю обсягів споживання електроенергії на об`єкті в цілому.
Скаржник вказує, що суд помилково зазначив, що саме «на думку» позивача до електрообладнання ОСББ відносяться пристрої забезпечення освітлення місць загального користування, роботи ліфтів тощо, тоді як це є встановленим фактом Верховним Судом. Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України, ч. 1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та постанови Верховного Суду від 19.12.2021 у справі № 922/3767/20, саме за комунальну електроенергію сплачує ОСББ, а оплата будь-якої іншої електричної енергії, яка витрачається не на технічні цілі, законодавчими актами не передбачена.
Апелянт стверджує, що судом невірно застосовано висновки Великої Палати Верховного Суду у постановах від 21.09.2022 у справі № 908/976/19 та від 01.03.2023 у справі № 522/22473/15-ц щодо неефективності обраного способу захисту. Позивач зазначає, що через помилкове включення загальнобудинкового приладу обліку до переліку точок комерційного обліку відбувається порушення його прав шляхом нерозумного та несправедливого нарахування заборгованості, оскільки позивач фактично зобов`язаний сплачувати за всю спожиту у будинку електричну енергію, а не лише за електроенергію на технічні цілі. Наслідком задоволення позовних вимог є реалізація мети відновлення порушених прав, а не мета подальшого звернення до суду. Позивач також посилається на постанову Верховного Суду від 17.07.2025 у справі № 908/3434/23, де за аналогічних обставин (позов ОСББ «Республіканська 51/46» до АТ «Запоріжжяобленерго») обраний спосіб захисту у вигляді визнання договору недійсним в частині включення загальнобудинкового приладу обліку до переліку точок комерційного обліку визнано ефективним.
Скаржник не погоджується з висновком суду про вільне волевиявлення при укладенні договору. Дії позивача при зверненні із заявою про укладання договору були вимушеними через загрозу відключення усього будинку від електропостачання. Прийняття на баланс приладів обліку та надання актів про спожиту електричну енергію не є доказом вільного волевиявлення, оскільки позивач лише виконував умови публічного договору для уникнення відключення. Прийняття на баланс приладів обліку не означає погодження з визначенням спірного лічильника у якості розрахункового. Підписання Акту погодження показів засобів обліку з ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» також було вимушеним, оскільки без нього позивач не міг отримати технічну документацію на будинок.
Апелянт зазначає, що суд безпідставно вважає, що позивач не обґрунтував, яким приписам законодавства суперечить зміст спірних додатків, тоді як у позовній заяві наведено перелік порушених норм, зокрема пп. 1.1.2, 2.1.12, 2.3.2 ПРРЕЕ та пп. 5.1.10, 5.1.19, 5.1.21 ККОЕЕ. Відповідно до п. 5.1.10 ККОЕЕ для комерційних розрахунків мають використовуватися дані з вузла обліку власника електроустановки (об`єкта), а дані з вузлів обліку інших власників можуть бути використані лише для технічного (контрольного) обліку. Загальнобудинковий лічильник не приєднаний до точки обліку одного об`єкта, а враховує дані споживання з багатьох точок різних власників, тому не може бути розрахунковим.
Скаржник вказує, що суд безпідставно пов`язує балансову належність та експлуатаційну відповідальність мереж з точкою комерційного обліку електричної енергії. Посилаючись на п. 5.44 постанови Верховного Суду у справі № 922/3886/23 від 12.06.2024, апелянт зазначає, що експлуатаційна відповідальність ОСББ за технічний стан внутрішньобудинкових мереж не передбачає своїм наслідком використання в розрахунках показів загальнобудинкових лічильників у спосіб, що покладає на ОСББ обов`язок з оплати споживання понад обсяги споживання на технічні потреби. Саме оператор системи розподілу, а не ОСББ, наділений правом відключати порушників від мережі та стягувати збитки за безоблікове споживання.
Апелянт також зазначає, що суд безпідставно визнав однолінійну схему від 08.08.2022 такою, що не відповідає вимогам ПТЕЕС, оскільки ця схема була розроблена інженером-проектувальником ФОП Самойлик О.П. та погоджена уповноваженим представником АТ «Запоріжжяобленерго» Д.В. Зуйченком. Твердження відповідача про обізнаність щодо цієї схеми лише під час розгляду справи у суді не відповідає дійсності. Посилаючись на ст. 217 ЦК України та постанову Верховного Суду від 17.07.2025 у справі № 908/3434/23, апелянт зазначає, що недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому.
Позиція учасників справи, викладена у відзиві на апеляційну скаргу
АТ «Запоріжжяобленерго» подало відзив на апеляційну скаргу, згідно якого заперечує проти апеляційної скарги ОСББ «Сеченова 25а» та вважає її необґрунтованою, недоведеною, такою, що не відповідає нормам діючого законодавства, та просить залишити її без задоволення, а рішення Господарського суду Запорізької області від 18.12.2025 — без змін, посилаючись на наступне:
Відповідач наголошує на преюдиціальному значенні обставин, встановлених рішеннями Господарського суду Запорізької області у справах № 908/3472/23 та № 908/3510/23, які набрали законної сили (підтверджені постановами ЦАГС від 07.05.2025 та від 20.05.2025 відповідно) і в яких брали участь ті самі особи. У зазначених справах предметом дослідження був той самий загальнобудинковий прилад обліку за ЕІС-кодом 62Z7721647237184. Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені цими рішеннями, не підлягають доказуванню у справі № 908/2474/25. Справи № 908/3472/23 та № 908/2474/25 мають тотожні предмети спору, оскільки стосуються визнання договору недійсним в частині включення загальнобудинкового приладу обліку до додатків Договору про розподіл № 16482.
Щодо посилання позивача на постанову Верховного Суду від 17.07.2025 у справі № 908/3434/23, відповідач зазначає, що вона стосується іншої юридичної особи — ОСББ «Республіканська 51/46» та містить інші обставини, тому не може прийматися судом до уваги як належний доказ.
АТ «Запоріжжяобленерго» стверджує, що при укладанні Договору про розподіл № 16482 позивач виявив вільне волевиявлення, звернувшись із заявою від 19.01.2022 про укладення договору. З 01.06.2021 позивач приєднався до умов публічного договору, а 02.09.2022 уклав письмовий договір. У заяві-приєднанні (Додаток № 1) споживач приєднується до умов договору із зазначенням ЕІС-кодів за об`єктами, включаючи загальний облік житлового будинку за ЕІС-кодом 62Z7721647237184. Актом про пломбування від 18.07.2022 позивач прийняв на відповідальне збереження розрахункові прилади обліку, а також щомісяця надає обсяги спожитої електричної енергії за всіма приладами обліку. Укладення договору є обов`язком, передбаченим чинним законодавством, а користування послугами на ринку електричної енергії без договору не дозволяється.
Відповідач заперечує проти тверджень позивача про вимушеність підписання Акту погодження показів засобів обліку з ТОВ «Місто для людей Запоріжжя», зазначаючи, що обов`язок щодо отримання документації при переході будинку в управління належить саме позивачу відповідно до ч. 6 Закону України «Про ОСББ» та п. 1.2.15 ПРРЕЕ. При переході будинку технічна документація не змінювалась, будь-яких претензій до ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» від позивача не надходило.
Щодо однолінійної схеми від 08.08.2022 відповідач зазначає, що дізнався про неї лише під час розгляду справи в суді. Позивач не звертався з цією схемою щодо внесення змін до умов договору. Схеми електроустановок відповідно до п. 4.2 ПТЕЕС розробляються проєктною організацією на основі технічних умов та погоджуються в установленому порядку, а нова технічна документація позивачем до відповідача не надавалась. Основою однолінійної схеми до Договору № 16482 (Додаток № 9) є схема ВРЕЖО-4, на якій відсутні будь-які підключені субспоживачі.
Відповідач також зазначає, що позивач при укладенні договору не надав відомостей про субспоживачів, чим не виконав вимоги п. 2.1.14 та п. 5.5.5 ПРРЕЕ. Надання інформації про приєднаних споживачів є обов`язком самого позивача. Щодо Акту контрольного огляду засобів комерційного обліку № 14701 від 30.06.2023, відповідач вказує, що контрольний огляд не передбачає зняття пломб та перевірки схеми підключення, для чого необхідна технічна перевірка, тому цей акт не є належним доказом.
АТ «Запоріжжяобленерго» наголошує, що у відповідача відсутні підстави для виключення загальнобудинкового лічильника з договору, оскільки виключення призведе до неможливості виконання договору в частині визначення величини обсягу розрахункових втрат в електричній мережі. Спірні додатки до договору відповідають вимогам п. 5.1.10 ККОЕЕ та незмінній технічній документації.
ОСББ «Сеченова 25а» подало відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якій наполягає на задоволенні апеляційної скарги в повному обсязі, зазначаючи, що справи № 908/3472/23, № 908/3510/23 та № 908/2474/25 мають різний предмет спору, а тому посилання відповідача на ч. 4 ст. 75 ГПК України є безпідставним. Позивач наводить обширні цитати з постанови Центрального апеляційного господарського суду від 01.04.2025 у справі № 908/3434/23, залишеної без змін постановою Верховного Суду від 17.07.2025, де за аналогічних обставин визнано недійсним включення загальнобудинкового приладу обліку до переліку точок комерційного обліку. Позивач повторює свої доводи щодо вимушеності укладення договору, невідповідності однолінійної схеми фактичному стану, неправомірності використання загальнобудинкового лічильника як розрахункового та обраного ефективного способу захисту.
ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» подало додаткові пояснення на апеляційну скаргу, в яких просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСББ «Сеченова 25а» в повному обсязі. Третя особа зазначає, що між нею та ОСББ «Сеченова 25а» укладено публічний договір № 16482 від 02.09.2022 про постачання електричної енергії, за яким у позивача виник борг за період з 01.2024 по 08.2025 у сумі 59 495,56 грн. Третя особа вважає обраний позивачем спосіб захисту неефективним та посилається на преюдиціальне значення обставин, встановлених у справах № 908/3472/23 та № 908/3510/23. Щодо постанови Верховного Суду у справі № 908/3434/23, третя особа зазначає, що вона стосується іншої юридичної особи та містить інші обставини.
Процесуальні дії суду апеляційної інстанції під час перегляду справи
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.01.2026 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді – Кошлі А.О. (доповідач), судді – Демчина Т.Ю., Кучеренко О.І.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 23.01.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сеченова 25а на рішення Господарського суду Запорізької області від 18.12.25 у справі №908/2474/25. Витребувано з Господарського суду Запорізької області справу №908/2474/25. Розгляд справи призначено у судовому засіданні на 03.03.2026 на 10:00 год.
В судовому засіданні, що відбулось 03.03.2026 оголошено перерву до 14.04.2026 о 10:30 год. 
У зв`язку з перебуванням члена колегії суддів Кучеренко О.І. у відрядженні, розгляд апеляційної скарги, призначений у судовому засіданні на 14.04.2026 о 10 год. 00 хв., не відбувся.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 09.04.2026 призначено судове засідання на 02.06.2026 об 11:00 годині.
Представник апелянта в судовому засіданні підтримав вимоги, викладені в апеляційній скарзі та просив її задовольнити.
Представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечував.
Представник третьої особи – ТОВ «Запоріжжяеелектропостачання» в судове засідання не з`явився, відомостей про причини неявки до суду не надав, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином 
Відповідно до положень ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи належне повідомлення учасників провадження про дату, час і місце розгляду справи, достатність матеріалів справи для розгляду оскаржуваного рішення та з огляду на те, що явка повноважених представників в судове засідання не визнавалась обов`язковою, колегія апеляційного суду дійшла висновку про можливість розглянути справу в даному судовому засіданні за наявними у справі матеріалами, у відповідності до вимог ст.269 ГПК України.
Відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 02.06.2026 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.
Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені в апеляційному порядку
01.11.2017 ПАТ «Запоріжжяобленерго» (Постачальник) та КП «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради (Споживач) був укладений Договір про постачання електричної енергії № 14423. Вказаний договір був укладений у зв`язку із реорганізацією КП «ВРЕЖО №4», оскільки попередній договір укладався ПАТ «Запоріжжяобленерго» з КП «ВРЕЖО №4», невід`ємною частиною якого була схема електроживлення житлового будинку по вул. Сеченова, 25-а у м. Запоріжжі (однолінійна схема), яка містить схематично відомості про встановлення приладів обліку, а саме: загальнообліковий лічильник та навантаження ліфтів.
У додатку № 5 до договору № 14423 включений об`єкт електропостачання із зазначенням точок розрахункового обліку за адресою: вул. Сеченова, 25-а. В цьому додатку зазначені наступні прилади обліку за адресою: вул. Сеченова, 25-а: загальнобудинковий облік (лічильник типу НІК 2301 АП 1 № 0236135, населення, яке розраховується з енергопостачальною організацією за загальним розрахунковим засобом обліку та об`єднане шляхом створення юридичної особи, житлово-експлуатаційним організаційним, крім гуртожитків) та лічильник навантаження ліфтів (типу НІК 2301 АП1 № 0236111 технічні цілі). Технічна документація, у тому числі Схема електропостачання, за спірним об`єктом не змінювались. 
Пунктом 1 Наказу КП «Запоріжремсервіс» ЗМР № 83 від 14.06.2019 «Про вилучення житлових будинків» (далі - Наказ) було вирішено з 01.07.2019 вилучити з управління житлові будинки згідно з додатком до цього Наказу. Згідно з Додатком до Наказу, об`єкт за адресою: вул. Сеченова, 25-а з 01.07.2019 був вилучений з управління КП «Запоріжремсервіс» та переданий в управління ТОВ «Місто для людей Запоріжжя». 
Листом від 20.06.2019 за № 2000/01-05 КП «Запоріжремсервіс ЗМР» звернулось до ПАТ «Запоріжжяобленерго» щодо виключення з 01.07.2019 об`єкту за адресою: вул. Сеченова, 25-а з договору про постачання електричної енергії № 14423 від 01.11.2017 р. у зв`язку із розірванням договору про надання послуг з управління багатоквартирними. Також, КП «Запоріжремсервіс» ЗМР відбулось візуальне зняття показів розрахункових засобів обліку за адресою: вул. Сеченова, 25-а, що зафіксовано Актом візуального зняття показів розрахункових засобів обліку від 30.06.2019. В цьому Акті зафіксовані покази приладів обліку № 0236135 загальнобудинкового лічильника та навантаження ліфтів за № 0236111 
01.07.2019 житловий будинок за адресою: вул. Сеченова, 25-а перейшов в управління ТОВ «Місто для людей Запоріжжя». Технічна документація, схема електропостачання не змінювались. 
Листом № 19/00730 від 03.07.2019 ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» звернулось до КП «Запоріжремсервіс» ЗМР щодо передачі технічної документації у зв`язку із передачею житлових будинків з 01.07.2019, у тому числі житловий будинок за адресою: вул. Сеченова, 25-а. 
Листом № 19/00870 від 17.07.2019 ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» звернулось до ПАТ «Запоріжжяобленерго» щодо направлення представника ПАТ «Запоріжжяобленерго» для технічної перевірки засобів обліку електричної енергії для подальшого включення житлових будинків в договірні відносини між ПАТ «Запоріжжяобленерго» та компанією ТОВ «Місто для людей Запоріжжя», у тому числі житловий будинок за адресою: вул. Сеченова, 25-а. 
У подальшому об`єкт електропостачання за адресою: вул. Сеченова, 25-а був внесений до договору про постачання електричної енергії № 14420 від 01.11.2017, який був укладений між ПАТ «Запоріжжяобленерго» та ТОВ «Місто для людей Запоріжжя». 
24.02.2021 було створено Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сеченова 25А». 
31.05.2021 між ОСББ «Сеченова 25а» та ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» був укладений Договір № 31/05/2021-02 про розірвання Договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком № 10/05/2019-03 від 01.06.2019. Згідно з п. 1 вищезазначеного Договору про розірвання Сторони прийшли до згоди розірвати з 31.05.2021 Договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком № 10/05/2019-03 від 01.06.2019, та підписати Акт погодження показів засобів обліку електричної енергії для проведення розрахунків. 
Таким чином, житловий будинок за адресою: вул. Сеченова, 25-а перейшов від управління ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» до нової створеної юридичної особи ОСББ «Сеченова 25а». При переході ОСББ «Сеченова 25а» отримали від колишнього управителя технічну документацію, яка не змінювалась, прийняли на своє зберігання прилади обліку, які також не змінювались, а саме спірний загальнобудинковий лічильник за № 0236135. 
З 01.01.2019 ПАТ «Запоріжжяобленерго» розпочало провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії на території Запорізької області на підставі отриманої ліцензії, що видана згідно з постановою НКРЕКП від 13.11.2018 р. № 1415. Тобто з 01.01.2019 ПАТ «Запоріжжяобленерго» є Оператором системи розподілу та надає послугу з розподілу. Відносини у сфері надання послуг зокрема розподілу електричної енергії врегульовано Законом України «Про ринок електричної енергії», Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312 (далі ПРРЕЕ) (зі змінами), Кодексом комерційного обліку електричної енергії від 14.03.2018 № 311 (далі – ККОЕЕ) (у редакції постанови НКРЕКП від 01.01.2021 № 2451). 
На виконання вимог законодавства у сфері електроенергетики, зокрема, постанови НКРЕКП від 13.11.2018 № 1415 ПАТ «Запоріжжяобленерго», для забезпечення публічності, розміщено на офіційному веб-сайті ОСР: http//www.zoe.com.ua, «Договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії» та Заяви-приєднання.
01.06.2021 ОСББ «Сеченова, 25а» підписало заяву-приєднання до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, а 02.09.2022 уклало паперову письмову форму договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії № 16482.
Таким чином, відповідно до чинного законодавства, Договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії є публічним договором приєднання і укладений між сторонами в редакції ПАТ «Запоріжжяобленерго», опублікованої на сайті http//www.zoe.com.ua. 
Дані обставини встановлені рішенням Господарського суду Запорізької області від 05.04.2024 у справі №908/3472/23, яке набрало законної сили, та в силу приписів ч. 4 ст. 75 ГПК України не доказуються знову при розгляді справи №908/2474/25, у якій беруть участь ті самі особи.
У справі №908/2474/25 Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сеченова 25а» звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовом до Акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання», в якому просить визнати додатки №№ 1, 2.1, 2.2, 3, 8, 9, 10, 12 до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії №16482 від 02.09.2022, укладеного між ОСББ «СЕЧЕНОВА 25А» та АТ «ЗАПОРІЖЖЯОБЛЕНЕРГО», недійсними в частині включення загальнобудинкового приладу обліку спожитої електричної енергії за енергетичним ідентифікаційним кодом 62Z7721647237184 до переліку точок комерційного обліку.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що використання АТ «Запоріжжяобленерго» загальнобудинкового приладу обліку спожитої електричної енергії за електричним ідентифікаційним кодом 62Z7721647237184 з метою обліку спожитої ОСББ електроенергії суперечить пункту 2.3.2 Правил роздрібного ринку та пункту 5.1.10 Кодексу комерційного обліку. Відповідно до п. п. 1.1.2, 2.1.13, 2.3.2, 2.3.3 Правил роздрібного ринку, підпункти 14, 34, 71 пункту 1.2.1, пункти 5.1.10, 5.1.19, 5.1.21 Кодексу комерційного обліку розрахунки за спожиту електричну енергію (комерційні розрахунки) повинні здійснюватися на підставі показань лічильника, приєднаного до електрообладнання, що знаходиться на території власника або користувача об`єкта нерухомості. Тобто розрахунки між ОСББ та АТ «Запоріжжяобленерго» за спожиту електричну енергію повинні здійснюватися на підставі показань лічильників, які безпосередньо приєднані до електрообладнання, яке знаходиться у власності ОСББ. До такого електрообладнання, на думку позивача, відносяться пристрої забезпечення освітлення місць загального користування, роботи ліфтів, тощо. Перелік таких лічильників міститься у додатках № 2.1 і № 2.2 до договору.
Позивач зазначає, що прилад обліку спожитої електричної енергії за енергетичним ідентифікаційним кодом 62Z7721647237184 не приєднаний до точки обліку одного об`єкта, а, навпаки, враховує дані щодо споживання електричної енергії з багатьох точок (квартири, місця загального користування, комерційні об`єкти тощо). Вважає, що саме за комунальну електроенергію сплачує об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, у той час як оплата будь-якої іншої електричної енергії, яка витрачається не на технічні цілі, у тому числі, оплата витраченої кимось із співвласників електроенергії, зазначеними законодавчими актами не передбачена. Тому, на думку позивача, загальнобудинковий засіб обліку не може бути розрахунковим та використовуватися для розрахунків між сторонами договору. 
Правові підстави та норми права, застосовані судом апеляційної інстанції
Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Предметом апеляційного оскарження є рішення Господарського суду Запорізької області від 18.12.2025, яким відмовлено у задоволенні позову ОСББ «Сеченова 25а» про визнання додатків №№ 1, 2.1, 2.2, 3, 8, 9, 10, 12 до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії № 16482 від 02.09.2022 недійсними в частині включення загальнобудинкового приладу обліку спожитої електричної енергії за ЕІС-кодом 62Z7721647237184 до переліку точок комерційного обліку.
Суд апеляційної інстанції, переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи, правильність наданої їм юридичної оцінки, а також правильність застосування норм матеріального та процесуального права, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення з огляду на таке.
Відповідно до частини першої статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Предметом апеляційного оскарження є рішення Господарського суду Запорізької області від 18.12.2025 у справі № 908/2474/25, яким відмовлено у задоволенні позову ОСББ «Сеченова 25а» до АТ «Запоріжжяобленерго», третя особа - ТОВ «Запоріжжяелектропостачання», про визнання недійсними додатків №№ 1, 2.1, 2.2, 3, 8, 9, 10, 12 до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії № 16482 від 02.09.2022 у частині включення загальнобудинкового приладу обліку спожитої електричної енергії за ЕІС-кодом 62Z7721647237184 до переліку точок комерційного обліку.
Переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи, правильність наданої їм юридичної оцінки, а також правильність застосування норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення з огляду на таке.
За положеннями статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно з частиною другою статті 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду.
Спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права або інтересу, характеру його порушення, невизнання чи оспорення та бути таким, що забезпечує реальне поновлення порушеного права або усунення наслідків його порушення.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права або інтересу залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (висновки, наведені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018 у справі №905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 01.10.2019 у справі №910/3907/18). 
Статтею 203 ЦК України передбачено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (частина 1); особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (частина 2) тощо.
Частиною 1 статті 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1- 3, 5 та 6 статті 203 ЦК України.
Отже, наведеними правовими положеннями визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, та загальні підстави недійсності правочину, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність (оспорюваний правочин) (частина 3 статті 215 ЦК України).
Відтак, для визнання правочину або його окремої частини недійсними позивач повинен довести наявність передбачених законом підстав недійсності саме на момент вчинення правочину.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 01.06.2021 ОСББ «Сеченова 25а» приєдналося до умов публічного договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, а 02.09.2022 між ОСББ «Сеченова 25а» та АТ «Запоріжжяобленерго» було укладено письмовий договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії № 16482.
Заявою-приєднанням до договору про розподіл позивач приєднався до умов договору за технічними даними паспорта точки розподілу за об`єктами споживача із зазначенням ЕІС-кодів: загальний облік житлового будинку - 62Z7721647237184 та ліфти житлового будинку - 62Z4659772545612.
Додатком № 2.1 до договору є паспорт точки розподілу, в якому сторонами узгоджено точки комерційного обліку за ЕІС-кодами 62Z7721647237184 - загальний облік житлового будинку та 62Z4659772545612 -ліфти житлового будинку. Тип і номер розрахункових електролічильників містяться у додатку № 3 до договору.
Спірні додатки №№ 1, 2.1, 2.2, 3, 8, 9, 10, 12 є невід`ємними частинами договору про надання послуг з розподілу електричної енергії та містять технічні характеристики об`єкта споживача, відомості про точки комерційного обліку, засоби вимірювальної техніки, однолінійну схему електропостачання, межі балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін.
Відповідно до пункту 2.1.10 Правил роздрібного ринку електричної енергії під час оформлення заяви-приєднання та паспорта точки розподілу оператор системи використовує наявну у нього інформацію за об`єктом розподілу, достатню для проведення розрахунків, зокрема щодо розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін, однолінійної схеми електропостачання об`єкта, розрахункових засобів вимірювальної техніки, дозволеної потужності та інших технічних характеристик.
Згідно з пунктами 2.1.11, 2.1.12 Правил роздрібного ринку електричної енергії договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії має містити істотні та обов`язкові умови, зокрема узгоджений паспорт точки розподілу, а невід`ємними частинами такого договору є паспорти точок розподілу, акти розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін, заява-приєднання та інші додатки, оформлені сторонами за взаємною згодою.
Матеріалами справи підтверджується, що саме позивач звернувся до відповідача із заявою вих. № 01/01 від 19.01.2022 про укладення договору на розподіл електричної енергії будинку за адресою: м. Запоріжжя, вул. Сеченова, 25-а у зв`язку зі створенням ОСББ та розірванням договору з попереднім управителем - ТОВ «Місто для людей Запоріжжя».
До відповідача для укладення договору про розподіл позивачем були надані, зокрема, однолінійна схема електропостачання житлового будинку, правовстановлюючі документи та договір про розірвання договору з попереднім управителем.
Актом про пломбування від 18.07.2022 позивач прийняв на відповідальне збереження розрахункові прилади обліку № 0236111 - ліфти та № 0236135 - загальнобудинковий. Того ж дня було проведено технічну перевірку засобів обліку електричної енергії до 1000 В, що зафіксовано актами № 3659 щодо приладу обліку ліфтів та № 3658 щодо приладу загальнобудинкового обліку.
У подальшому позивач щомісяця надавав відповідачу обсяги спожитої електричної енергії за всіма приладами обліку, передбаченими договором про розподіл, що оформлювалося актами про спожиту протягом розрахункового періоду активну електричну енергію.
Наведене свідчить, що при укладенні договору про розподіл позивач виявив вільне волевиявлення, сторони у належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, у тому числі щодо включення до переліку точок комерційного обліку загального обліку житлового будинку за ЕІС-кодом 62Z7721647237184 та ліфтів за ЕІС-кодом 62Z4659772545612.
Пунктом 12.13 договору № 16482 сторони підтвердили, що на момент укладення договору дійшли згоди за всіма істотними умовами.
За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що договір № 16482 від 02.09.2022 та його додатки були укладені сторонами добровільно, у належній формі, з погодженням істотних умов та технічних характеристик об`єкта споживача.
Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що позивачем не доведено, яким саме приписам законодавства суперечить зміст спірних додатків на момент їх укладення. Доводи позивача фактично зводяться до незгоди з організацією комерційного обліку електричної енергії та відображенням у договорі загальнобудинкового засобу обліку, однак такі обставини самі по собі не свідчать про недійсність правочину або його окремих частин.
Посилання апелянта на те, що спірний загальнобудинковий прилад обліку не може використовуватися для розрахунків між сторонами, колегія суддів відхиляє, оскільки матеріалами справи підтверджено погодження сторонами відповідної точки комерційного обліку у договорі та його додатках, прийняття позивачем відповідного приладу обліку на відповідальне збереження, а також фактичне виконання сторонами договору.
Відповідно до пункту 2.3.3 глави 2.3 розділу II Правил роздрібного ринку електричної енергії електроустановки споживачів мають бути забезпечені необхідними розрахунковими засобами вимірювальної техніки для розрахунків за спожиту електричну енергію. Розрахункові засоби вимірювальної техніки електричної енергії встановлюються відповідно до вимог Кодексу комерційного обліку електричної енергії, Правил роздрібного ринку електричної енергії та проєктних рішень.
Отже, розрахунки за спожиту електричну енергію здійснюються відповідно до умов укладеного договору з урахуванням показів розрахункових засобів обліку, встановлених згідно з проєктними рішеннями та погодженими сторонами технічними документами.
Судом першої інстанції встановлено, що договір про розподіл № 16482 з ОСББ «Сеченова 25а» на електроустановку - технічні цілі житлового будинку за адресою: м. Запоріжжя, вул. Сеченова, 25-а був укладений відповідно до положень Правил роздрібного ринку електричної енергії, а умови договору щодо технічних параметрів електроустановки, у тому числі місця встановлення розрахункових засобів обліку, відповідають умовам договору з попереднім споживачем - ТОВ «Місто для людей Запоріжжя».
При цьому позивач не надав належних та допустимих доказів того, що на момент укладення спірних додатків до договору № 16482 існувала та була надана відповідачу інша погоджена у встановленому порядку схема електропостачання, яка виключала спірну точку комерційного обліку.
Надана позивачем під час розгляду справи однолінійна схема від 08.08.2022 обґрунтовано не була прийнята судом першої інстанції як належний доказ неправомірності включення спірного загальнобудинкового приладу обліку до договору, оскільки матеріали справи не містять доказів її погодження у встановленому порядку, внесення відповідних змін до технічної документації, а також звернення позивача до відповідача з пропозицією змінити умови договору на підставі цієї схеми.
Відповідно до пунктів 3.1, 3.3, 3.4, 3.5, 4.2, 5.7 Правил технічної експлуатації електроустановок споживачів у споживача повинна бути належна технічна документація, зокрема затверджена проєктна документація з усіма змінами, однолінійні схеми електричних з`єднань, акти розмежування електричних мереж за балансовою належністю та експлуатаційною відповідальністю, а зміни електричних схем мають здійснюватися лише за затвердженою технічною документацією та погоджуватися у встановленому порядку.
Отже, саме на позивача як власника або користувача внутрішньобудинкових електричних мереж покладається обов`язок забезпечувати належний технічний стан таких мереж, вести відповідну технічну документацію та надавати оператору системи достовірні відомості щодо схеми електропостачання об`єкта.
За змістом додатка № 8 до договору № 16482 - акта розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін - до балансової належності ОСББ «Сеченова 25а» віднесено ВРП-0,38, електрообладнання житлового будинку, внутрішні електричні мережі та прилади обліку за адресою: м. Запоріжжя, вул. Сеченова, 25-а.
Таким чином, позивач несе відповідальність за внутрішньобудинкові електричні мережі, їх належний стан, а також за достовірність технічної документації, яка подається оператору системи розподілу.
Доводи апеляційної скарги щодо наявності інших споживачів або субспоживачів, підключених до внутрішньобудинкових мереж позивача, не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки належні докази повідомлення відповідача про такі обставини на момент укладення договору, погодження іншої схеми електропостачання або внесення змін до договору матеріали справи не містять.
Норми Кодексу комерційного обліку електричної енергії, на які посилався позивач, регулюють порядок визначення обсягу електричної енергії, спожитої основним споживачем та субспоживачами залежно від схеми приєднання вузлів обліку, однак самі по собі не свідчать про недійсність погоджених сторонами додатків до договору № 16482.
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність підстав вважати, що спірний загальнобудинковий лічильник був включений до договору про розподіл № 16482 та його додатків неправомірно.
Також обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про те, що позивачем обрано неефективний спосіб захисту.
Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію. Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18 (пункт 63).
Якщо обраний Позивачем спосіб захисту порушеного права враховує зміст порушеного права, характер його порушення, наслідки, які спричинило порушення, правову мету, якої прагне Позивач, обставини, наслідки порушення, такий спосіб захисту відповідає властивості (критерію) належності. Іншою не менш важливою, окрім належності, є така властивість (критерій) способу захисту порушених прав та інтересів, як ефективна можливість за наслідком застосування засобу захисту відновлення, наскільки це можливо, порушених прав та інтересів Позивача. Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 17.01.2025 у справі № 910/7625/23.
Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Вирішення справи у суді в одному судовому процесі має усунути необхідність у новому зверненні до суду для вжиття додаткових засобів захисту (близькі за змістом висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18 (пункт 63), від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц (пункт 82), від 02.02.2021 у справі № 925/642/19 (пункт 50).
Ефективним є спосіб захисту, який забезпечує відновлення порушеного права Позивача (спричиняє потрібні результати) без необхідності вчинення інших дій з метою захисту такого права, повторного звернення до суду задля відновлення порушеного права. Тобто спосіб захисту, який, виходячи з характеру спірних правовідносин та обставин справи, здатен призвести до відновлення порушених, невизнаних або оспорюваних прав та інтересів (має найбільший ефект у відновленні). Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 17.01.2025 у справі № 910/7625/23.
У постанові від 13.02.2024 у справі № 910/2592/19 Велика Палата Верховного Суду наголосила, що рішення суду має остаточно вирішувати спір по суті та захищати порушене право чи інтерес. Якщо для реалізації рішення суду необхідно ще раз звертатися до іншого суду й отримувати ще одне рішення це означає, що обраний спосіб захисту є неефективним. Інакше кажучи, не є ефективним той спосіб захисту, який у разі задоволення відповідного позову не відновлює повністю порушене, оспорюване право, а відповідне судове рішення створює передумови для іншого судового процесу, у якому буде відбуватися захист права Позивача, чи таке рішення об`єктивно неможливо буде виконати. Подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2023 у справі № 233/4365/18, від 13.02.2024 у справі № 910/2592/19.
Обрання Позивачем неналежного та неефективного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові (аналогічні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19 (пункт 6.21), від 02.02.2021 у справі № 925/642/19 (пункт 54), від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 (пункт 76), від 01.03.2023 у справі № 522/22473/15-ц (пункт 127), від 15.09.2022 у справі № 910/12525/20 (пункт 148)).
У кожній справі за змістом обґрунтувань позовних вимог, наданих Позивачем пояснень тощо суд має встановити, якого саме результату хоче досягнути Позивач унаслідок вирішення спору. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом. Виконання такого обов`язку пов`язане, зокрема, з тим, що суд має надавати позовним вимогам належну інтерпретацію, а не тлумачити їх лише буквально (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2021 у справі № 9901/172/20 (пункти 1, 80-81, 83), від 01.07.2021 у справі № 9901/381/20 (пункти 1, 43-47), від 26.10.2021 у справі № 766/20797/18 (пункти 6, 20-26, 101, 102).
У цій справі позивач просить визнати недійсними окремі додатки до договору, який виконується сторонами, без заявлення вимог про застосування наслідків недійсності правочину або інших вимог, спрямованих на реальне відновлення його майнового чи іншого порушеного права.
Тому навіть у разі задоволення позову саме по собі визнання недійсними окремих додатків до договору не забезпечило б ефективного поновлення прав позивача та не усунуло б правових наслідків фактичного виконання сторонами договору.
Колегія суддів також звертає увагу сторін на те, що спірні правовідносини мають договірний характер, а тому спірні питання можуть бути врегульовані сторонами без звернення до суду шляхом досягнення відповідних домовленостей та внесення змін до умов договору у порядку, передбаченому законодавством та самим договором.
Зокрема, якщо позивач вважає, що погоджена сторонами однолінійна схема електропостачання чи визначені договором умови щодо організації комерційного обліку електричної енергії потребують зміни, він не позбавлений права звернутися до відповідача з пропозицією про внесення відповідних змін до договору з наданням належним чином оформленої технічної документації.
Таким чином, чинним законодавством та умовами укладеного між сторонами договору передбачені механізми врегулювання спірних питань у позасудовому порядку, що дає сторонам можливість самостійно узгодити спірні аспекти договірних відносин без звернення до суду.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем не доведено наявності передбачених статтями 203, 215 Цивільного кодексу України підстав для визнання недійсними додатків №№ 1, 2.1, 2.2, 3, 8, 9, 10, 12 до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії № 16482 від 02.09.2022 у спірній частині.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків Господарського суду Запорізької області, зводяться до незгоди апелянта з оцінкою доказів та встановленими судом обставинами, однак не підтверджують порушення судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення Господарського суду Запорізької області області від від 18.12.2025 у справі №908/2474/25 є законним та обґрунтованим, ухваленим із додержанням норм матеріального та процесуального права, з повним і всебічним з`ясуванням обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, та з наданням належної правової оцінки зібраним у справі доказам.
У справі «Руїз Торіха проти Іспанії», ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р.).
Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
З огляду на приписи ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р.» Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, надав належну оцінку наявним доказам і правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а відтак підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення не вбачається.
Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Статтею 276 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду Запорізької області від 18.12.2025 р. у справі № 908/2474/25 прийняте з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сеченова 25а» задоволенню не підлягає.
Вирішення питання щодо розподілу судових витрат
Відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 4542,00 грн покладаються на скаржника.
Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сеченова 25а» на рішення Господарського суду Запорізької області від 18.12.2025 у справі №908/2474/25 – залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Запорізької області від 18.12.2025 у справі №908/2474/25 – залишити без змін.
Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сеченова 25а».
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому ст.ст. 287-289 ГПК України.
Повний текст постанови складений 23.06.2026.
Головуючий суддя А.О. Кошля

Суддя Т.Ю. Демчина

Суддя О.І. Кучеренко