П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 400/8600/25	

Категорія 112010201	Головуючий у суді І інстанції: Гордієнко Т.О. час і місце ухвалення: письмове провадження,  м. Миколаїв	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача – Семенюка Г.В.,
суддів – Федусика А.Г., Шляхтицького О.І., 

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2026 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії; визнання протиправним та скасування рішення від 16.02.2025 року № 143250022156, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії; визнання протиправним та скасування рішення від 16.02.2025 року № 143250022156, мотивуючи його тим, що відповідач протиправно не зарахував до страхового стажу позивача періоди роботи, здійснення підприємницької діяльності, проходження військової служби у кратному розмірі, і тому протиправно відмовив у призначенні пенсії на пільгових умовах.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2026 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення від 06.02.2025 року № 143250022156. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового періоди роботи з 11.02.1997 по 11.09.1999 на посаді водія виробничо-комерційної фірми Товариства з обмеженою відповідальністю «Добродел», період здійснення підприємницької діяльності з 07.10.1999 по 30.06.2000, з 01.04.2002 по 31.12.2003 та повторно розглянути заяву від 30.01.2025 про призначення дострокової пенсії відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". В решті позову відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду в частині відмови в задоволені позовних вимог та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що задовольняючи частково позов, суд першої інстанції не врахував, що позивач є офіцером, тому має посвідчення офіцера, замість військового квітка який видається рядовому составу військовослужбовців. Також, зазначає, що у апелянта дійсно не зберіглися багато інших документів, зокрема і квитанції про сплату податків, з різних життєвих підстав. Однак судом першої інстанції не звернуто уваги, що подовження дії свідоцтва про підприємницьку діяльність не передбачалось за умови не сплати єдиного податку, або наявності не погашеної заборгованості податку, відповідно до Наказу Державної податкової інспекції №599 від 29.10.1999 року Про затвердження Свідоцтва про сплату єдиного податку та Порядку його видачі із змінами.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду в частині задоволених позовних вимог та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволені позовних вимог.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що задовольняючи частково позов, суд першої інстанції дійшов хибного висновку з приводу протиправності не зарахування Головним управлінням періоду роботи позивача з 11.02.1997 по 11.09.1999 роки до страхового стажу, оскільки на титульній сторінці трудової книжки зазначено по батькові " ОСОБА_2 ”, тобто з помилкою, що не відповідає даним паспорту " ОСОБА_3 ". Враховуючи зазначене, період з 11.02.1997 по 11.09.199 роки до страхового стажу позивача не зарахований. В рішенні про відмову у призначенні пенсії від 06.02.2025 року, було повідомлено про можливість зарахування до страхового стажу вищевказаного періоду роботи згідно з трудовою книжкою за умови надання уточнюючої довідки з посиланням на первинні документи та довідки про реорганізацію.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області було надано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що доводи, викладені в апеляційній скарзі є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2026 року винесено законно та обґрунтовано, а тому підстави для його скасування відсутні. Крім того, відповідач вказує, що Головне управління не має підстав зарахувати періоди роботи з 20.09.1999 по 31.12.2003рр. до страхового стажу, у зв`язку з відсутністю в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, інформації щодо сплати страхових внесків згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу на ім`я Позивача. Так, до загального страхового стажу не враховано періоди роботи з 11.02.1997 по 11.09.1999рр., оскільки на титульному аркуші трудової книжки, всупереч приписам Інструкції, зазначено по-батькові " ОСОБА_2 ", що не відповідає паспортним даним “ ОСОБА_3 ".
На підставі ст. 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги належить залишити без задоволення з наступних підстав:
Судом першої інстанції встановлено, що позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , 30.01.2025 звернувся до ГУ ПФУ в Миколаївській області із заявою про призначення дострокової пенсії відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
За принципом екстериторіальності заяву позивача розглянуто ГУ ПФУ в Чернігівській області.
06.02.2024 ГУ ПФУ в Чернігівській області прийнято рішення № 143250022156, яким відмовлено у призначенні пенсії відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
У рішенні зазначено, що страховий стаж позивача становить 19 років 10 місяців 24 дні.
До загального страхового стажу не враховано період роботи згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 з:
- з 11.02.1997 по 11.09.1999рр., оскільки на титульному аркуші трудової книжки зазначено по-батькові " ОСОБА_2 ", що не відповідає паспортним даним " ОСОБА_3 ";
- період ведення підприємницької діяльності з 20.09.1999 по 31.12.2003рр., оскільки в довідці від 23.12.2024р. Головного управління ДПС у Миколаївській обл. відсутні дані про сплату страхових внесків.
- період з 01.01.1999р. частково зарахований згідно з Реєстром застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Не погоджуючись з відмовою у призначенні пенсії, позивач звернувся до суду з позовом.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції зазначив, що для захисту прав позивача суд вважає за необхідне зобов`язати ГУ ПФУ в Чернігівській області зарахувати до страхового стажу позивача період роботи з 11.02.1997 по 11.09.1999 в ТОВ "Добродел" та період здійснення підприємницької діяльності за період з 07.10.1999 по 30.06.2000, з 01.04.2003 по 31.12.2003 та повторно розглянути заяву про призначення пенсії відповідно до ст. 115 Закону № 1058.
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду погоджується з означеними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне. 
Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).
Статтею 1 Закону № 1058-IV передбачено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Згідно з частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до статті 26 Закону № 1058-IV , страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно з частиною 1 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Щодо зарахування до страхового стажу періоду з 01.08.1985 по 31.12.1992, на підтвердження чого позивач надав витяг з послужного списку, відповідно до якого у період з 01.08.1985 по 07.09.1989 проходив військову службу на посаді курсанта Сумського ВАКУ, з 07.09.1989 по 18.12.1989 - на посаді начальника розвідки гаубичного самохідного артилерійського дивізіону в/ч НОМЕР_2 , з 18.12.1989 по 18.03.1992 - на посаді командира гаубичного самохідного артилерійського взводу - старший офіцер на батареї в/ч НОМЕР_2 , з 18.03.1992 по 17.09.1992 у розпорядженні командуючого військами дально-східного воєнного округу в/ч НОМЕР_2 , 31.12.1992 - звільнений з лав збройних сил за ст. 59 п. "В" (по скороченню штатів), виключений зі списків з 31.12.1992.
Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Постанова правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: 
2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного стажу роботи). 
За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу).
Згідно з п. 6 Порядку № 637, для підтвердження військової служби, служби цивільного захисту, служби в органах державної безпеки, розвідувальних органах, Держспецзв`язку приймаються:
військові квитки;
довідки територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин і установ системи Міноборони, МВС, МНС, Мінінфраструктури, СБУ, розвідувальних органів, ДПС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС;
довідки архівних і військово-лікувальних установ.
Позивач при зверненні із заявою про призначення пенсії відповідних документів відповідачу не надав.
Витяг з послужного списку особової справи майора ОСОБА_1 станом на 09.01.2025, виданий військовою частиною НОМЕР_3 не є документом, що підтверджують період проходження позивачем військової служби у розумінні Порядку № 22-1, № 637.
Тому відповідач правомірно відмовив позивачу у зарахуванні вказаного періоду до страхового стажу.
Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що він є офіцером, тому має посвідчення офіцера, замість військового квітка який видається рядовому составу військовослужбовців, колегією суддів не приймаються, оскільки Порядком № 22-1, № 637 чітко зазначено перелік документів що підтверджують період проходження позивачем військової служби. До того, ж в матеріалах справи відсутнє посвідчення офіцера на яке посилається апелянт. 
При цьому суд першої інстанції вірно зазначив, що позивач не позбавлений права надати відповідні документи органам ПФУ, які підтверджують проходження ним військової служби у період з 01.08.1985 по 31.12.1992 року для зарахування вказаного періоду до страхового стажу.
Стосовно зарахування до страхового стажу періоду роботи з 11.02.1997 по 11.09.1999 роки на посаді водія виробничо-комерційної фірми Товариства з обмеженою відповідальністю «Добродел» код ЄДРПОУ 13842048 суд зазначає наступне.
У спірному рішенні зазначено, що вказаний період не зараховано до страхового стажу, оскільки відповідно до трудової книжки від 11.02.1997, на титульній сторінці трудової книжки зазначено по батькові " ОСОБА_2 ", що не відповідає паспортним даним " ОСОБА_3 ".
На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретній посаді, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №687/975/17.
Окрім того, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а (провадження № К/9901/2310/18) висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 04.07.2023 по справі № 580/4012/19.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Тому відповідач протиправно не зарахував періоди роботи позивача з 11.02.1997 по 11.09.1999 роки на посаді водія виробничо-комерційної фірми Товариства з обмеженою відповідальністю «Добродел».
Щодо позовних вимог про зарахування до страхового стажу повних місяців страхового стажу ведення підприємницької діяльності за періоди здійснення підприємницької діяльності з 07.10.1999 по 30.06.2010 на підставі даних, зазначених у довідці Головного управління ДПС у Миколаївській області від 26.12.2024 № 26137/6/14-29-50-04-01 та Свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 від 20.09.1999 року.
Згідно п. 3-1 Прикінцевих положень Закону № 1058, до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди:
1) ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:
з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;
з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску);
Відповідно до п. 2.1 розділу ІІ Порядку № 22-1, період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу. Для підтвердження періоду здійснення підприємницької діяльності до 01 січня 2004 року можуть прийматись інші документи про сплату страхових внесків. Періоди підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, можуть зараховуватись до страхового стажу також на підставі свідоцтва про сплату єдиного податку або спеціального торгового патента, або патента про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування.
Указом Президента «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва» (в редакції, чинній па момент спірних правовідносин)(п.6) передбачено, що суб`єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, не є платником таких видів податків і зборів (обов`язкових платежів): збору на обов`язкове державне пенсійне страхування. 
Отже, до 1 січня 2004 року платники сплачували страхові внески до Пенсійного фонду України у складі єдиного податку(42% від суми податку). 
З 1 січня 2004 року набув чинності Закон України від 
09.07.2003 р. № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", яким передбачено перехід від системи пенсійного забезпечення до системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і встановлення прямої залежності розмірів пенсій від страхового стажу й заробітку, з якого були фактично обчислені та сплачені внески до Пенсійного фонду та загального порядку сплати страхових внесків для всіх роботодавців за найманих працівників, незалежно від обраного способу оподаткування. 
П. 8 Розділ XV Прикінцевих положень Закону України №1058 передбачено, що до набрання чинності законом про спрямування частини страхових внесків до Накопичувального фонду:
4) фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, придбання спеціального торгового патенту), та члени сімей зазначених фізичних осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, на період дії законодавчих актів з питань особливого способу оподаткування сплачують страхові внески в порядку, визначеному цим Законом у фіксованому розмірі.
Однак, Закон щодо суми фіксованого розміру страхового внеску фізичними особами-підприємцями на 2004 рік парламентом не був встановлений, тому відповідно до норм Указу ПУ «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва» позивач сплачував єдиний податок, який відділення Державного казначейства України наступного дня після надходження коштів перераховують суми єдиного податку у таких розмірах: до місцевого бюджету - 43 відсотки; до Пенсійного фонду України - 42 відсотки.
Тому законодавець і передбачив у п.3-1 розділу XV Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” включення до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону періоди підприємницької діяльності з 1 січня 2004 року по 31 грудня 2017 року за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру.
У матеріалах справи міститься свідоцтво про державну реєстрацію (перереєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи, відповідно до якого дата реєстрації - 20.09.1999 року.
Тому період з 07.10.1999 по 30.06.2000 належить зарахувати до страхового стажу позивача.
Також позивач до позову надав лист ГУ ДПС у Миколаївській області від 26.12.2024, відповідно до якого з 01.04.2002 по 31.12.2003 ФОП ОСОБА_1 перебував на спрощеній системі оподаткування за ставкою 60,00 грн. на місяць.
Відтак, період з 01.04.2002 по 31.12.2003 відповідач повинен був зарахувати до страхового стажу позивача. 
Підстави для зарахування інших періодів здійснення підприємницької діяльності позивачем до страхового стажу відсутні, оскільки доказів сплати страхових внесків (єдиного внеску) матеріали справи не містять.
Лист ГУ ДПС у Миколаївській області від 26.12.2024 не підтверджує сплату позивачем єдиного внеску, а містить лише інформацію, що позивач з 01.01.2004 по 30.11.2011 перебував на спрощеній системі оподаткування із зазначенням ставки оподаткування.
Доводи апелянта, що подовження дії свідоцтва про підприємницьку діяльність не передбачалось за умови не сплати єдиного податку, або наявності не погашеної заборгованості податку, відповідно до Наказу Державної податкової інспекції №599 від 29.10.1999 року Про затвердження Свідоцтва про сплату єдиного податку та Порядку його видачі із змінами, колегією суддів не приймаються, оскільки вказаний Наказ втратив чинність 01.01.2012 року.
Позов в частині зарахування до страхового стажу періоду мобілізації з 12.03.2015р по 22.12.2015рік на посаді офіцера відділення комплектування ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до наказу ВК ЗРВК №41 від 12.03.2015р відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 15.01.2015 року №113-VІІІ задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до п. 2.1 Порядку № 22-1, у разі якщо за період з 01 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб відсутні відомості, необхідні для призначення пенсії військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу, поліцейським відповідно до Закону, страховий стаж та заробітна плата (дохід) обчислюються на підставі довідки про нараховані суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески, форма якої затверджена постановою правління Пенсійного фонду України від 04 лютого 2021 року № 3-1 «Про затвердження форми довідки про нараховані суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески та Порядку розрахунку сум грошового забезпечення, якщо документи про його нарахування та про сплачені страхові внески зберігаються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономної Республіки Крим та міста Севастополя або знищено», зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 07 квітня 2021 року за № 463/36085.
Позивач довідку про нараховані суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески, форма якої затверджена постановою правління Пенсійного фонду України від 04 лютого 2021 року № 3-1, при зверненні із заявою про призначення пенсії не надавав. Відповідну довідку позивач не надав і суду. Тому відповідач правомірно не зарахував вказаний період до страхового стажу.
Слід зазначити, що позивача не позбавлений права надати відповідну довідку ПФУ для зарахування вказаного періоду проходження військової служби до страхового стажу.
Також відсутні підстави для зарахування до страхового стажу участі у проходженні військової служби у Збройних Силах України в період бойових дій, безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській, Миколаївській областях, а саме періоди 3 04.05.2019 по 01.07.2019, з 12.07.2019 по 15.11.2019р. з 10.02.2021 по 17.06.2021, з 15.07.2021 по 01.10.2021, з 24.02.2022 по 25.01.2023 роки у кратному розмірі (один місяць служби за три місяці) до пільгового стажу, що надає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до частини 4 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до пп 6 п. 2.1. Порядку № 22-1, до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи:
6) документи, які підтверджують право на призначення дострокової пенсії за віком:
військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, які брали участь у бойових діях, безпосередню участь в АТО/ООС та/або в обороні України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації:
документи про проходження військової служби (служби);
довідка згідно з додатком 2 до Порядку підтвердження наявного стажу роботи або документи про безпосередню участь в АТО/ООС, передбачені Порядком надання та позбавлення статусу учасника бойових дій, або документи військових частин (органів, підрозділів), підприємств, установ та організацій про безпосередню участь в обороні України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації;
посвідчення учасника бойових дій;
особам, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 19 (з числа резервістів, військовозобов`язаних, осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади), 20, 21 частини першої статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»:
посвідчення учасника бойових дій (у разі відсутності в посвідченні учасника бойових дій пункту і статті Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», відповідно до якого надано статус, такі відомості підтверджуються органом, що видав посвідчення, або додаються документи, які підтверджують безпосередню участь цих осіб в АТО/ООС, передбачені Порядком надання та позбавлення статусу учасника бойових дій, або документи військових частин (органів, підрозділів), підприємств, установ та організацій про безпосередню участь в обороні України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації). Особами з числа резервістів і військовозобов`язаних, особами, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, додаються документи, які підтверджують їх належність до таких осіб (незалежно від наявності в посвідченні зазначених вище відомостей) (при призначенні пенсії учасникам бойових дій згідно з пунктом 4 частини першої статті 115 Закону).
Посилання відповідача на ст. 57 Закону України "Про пенсійне забезпечення", якою встановлено, що військова служба у складі діючої армії у період бойових дій, у тому числі при виконанні інтернаціонального обов`язку, а також перебування в партизанських загонах і з`єднаннях зараховується до стажу роботи на пільгових умовах у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсій за вислугу років військовослужбовцям, судом до уваги не приймається, оскільки позивач просить призначити йому дострокову пенсію відповідно до ст. 115 Закону № 1058, а не пенсію на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону № 1058.
Помилковим також є посилання відповідача на "Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей", затвердженого наказом Міністра оборони від 14.08.2014 року № 530, оскільки Положенням визначається порядок обчислення вислуги років (загального страхового стажу) для призначення пенсій за вислугу років особам, звільненим з військової служби, відповідно до статті 171 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон) та постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей".
Натомість, позивач звернувся із заявою про призначення пенсії відповідно до ст. 115 Закону № 1058, а не Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів. 
Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що для захисту прав позивача слід зобов`язати ГУ ПФУ в Чернігівській області зарахувати до страхового стажу позивача період роботи з 11.02.1997 по 11.09.1999 в ТОВ "Добродел" та період здійснення підприємницької діяльності за період з 07.10.1999 по 30.06.2000, з 01.04.2003 по 31.12.2003 та повторно розглянути заяву про призначення пенсії відповідно до ст. 115 Закону № 1058.
Інші доводи апеляційних скарг встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.
Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, - залишити без задоволення.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2026 року по справі № 400/8600/25, - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Суддя-доповідач 		Г.В. Семенюк	
Судді	  	А.Г. Федусик   О.І. Шляхтицький