ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

27 травня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/33515/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Юрко І.В., Чабаненко С.В., секретар судового засідання Буханець І.П., за участі представника позивача Близнюка А.В., представника відповідача Фіцай Я.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 січня 2026 року (суддя першої інстанції Ремез К.І.) у справі №160/33515/25 за позовом Дочірнього підприємства «ЄДИНИЙ ОЗДОРОВЧИЙ КОМПЛЕКС» приватного акціонерного товариства «ЦЕНТРАЛЬНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство «ЄДИНИЙ ОЗДОРОВЧИЙ КОМПЛЕКС» приватного акціонерного товариства «ЦЕНТРАЛЬНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» (далі – позивач, ДП «ЄОК» ПАТ «ЦГЗК») звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі – відповідач, ГУДПС), в якому просило: 
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС в Дніпропетровській області № 0494050714 від 03.09.2025 форми “П”;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС в Дніпропетровській області № 0494010714 від 03.09.2025 форми “Р”;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС в Дніпропетровській області № 0494090714 від 03.09.2025 форми “Р”;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС в Дніпропетровській області № 0493940714 від 03.09.2025 форми “ПС”;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС в Дніпропетровській області № 0494330714 від 03.08.2025 форми “ПН”;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС в Дніпропетровській області № 0494190714 від 03.09.2025 форми “В4”;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС в Дніпропетровській області № 0494410714 від 03.09.2025 форми “ПС”.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 січня 2026 року задоволено позовні вимоги, а саме суд: 
Визнав протиправним та скасував податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС в Дніпропетровській області № 0494050714 від 03.09.2025 форми “П”.
Визнав протиправним та скасував податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС в Дніпропетровській області № 0494010714 від 03.09.2025 форми “Р”.
Визнав протиправним та скасував податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС в Дніпропетровській області № 0494090714 від 03.09.2025 форми “Р”.
Визнав протиправним та скасував податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС в Дніпропетровській області № 0493940714 від 03.09.2025 форми “ПС”.
Визнав протиправним та скасував податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС в Дніпропетровській області № 0494330714 від 03.08.2025 форми “ПН”.
Визнав протиправним та скасував податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС в Дніпропетровській області № 0494190714 від 03.09.2025 форми “В4”.
Визнав протиправним та скасував податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС в Дніпропетровській області № 0494410714 від 03.09.2025 форми “ПС”.
Стягнув на користь ДОЧІРНЬОГО ПІДПРИЄМСТВА “ЄДИНИЙ ОЗДОРОВЧИЙ КОМПЛЕКС” ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА “ЦЕНТРАЛЬНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ” (50053, Дніпропетровська обл., місто Кривий Ріг, вул. Шухевича Романа, будинок 15, код ЄДРПОУ 31578371) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 16 956,80 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (49005, м. Дніпро, вул. Сімферопрольська, 17а РНОКПП 44118658).
Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволені позовних вимог. 
Обґрунтовано апеляційну скаргу наступним. 
Щодо податкових повідомлень-рішень 0494050714, 0494010714 та 0494090714 від 03.09.2025:
Рішенням засновника ДП "ЄОК" ПРАТ «ЦГЗК» ПрАТ "ЦЕНТРАЛЬНИЙ ГЗК" від 31 січня 2025 року №2, вирішено затвердити Передавальний акт балансових рахунків, матеріальних цінностей та активів ДП "ЄОК" ПРАТ «ЦГЗК» до його правонаступника ПрАТ "ЦЕНТРАЛЬНИЙ ГЗК". Відповідно до Передавального акту, що завірений нотаріально, все майно, права та обов`язки ДП "ЄОК" ПРАТ «ЦГЗК» переходить до ПрАТ "ЦЕНТРАЛЬНИЙ ГЗК". Додатком №7 до Передавального акту зазначена інформація про векселі. До перевірки зазначені векселі не надано. 
Ураховуючи вищенаведені реквізити векселів, встановлено що станом на дату передачі вексельної заборгованості (31.01.2025), термін пред`явлення до сплати векселів 2015 рік, тобто пролонгація вищезазначених зобов`язань відсутня, отже строк сплати – протермінований. 
Враховуючи вищевикладене, заборгованість по векселям по бух. рахунку 621 «Короткострокові векселі, видані в національній валюті», набула статусу безнадійної відповідно вимог п. п. 14.1.11 ст. 14 ПКУ та 257 Цивільного кодексу України. 
Заборгованість, яка не погашена у термін, зазначений у векселях, визнається доходом ДП «ЄОК» ПРАТ «ЦГЗК», що призводить до збільшення фінансового результату до оподаткування у фінансовій звітності та відповідно збільшення об`єкта оподаткування податком на прибуток. 
У періоді який перевірявся суми вище зазначеної кредиторської заборгованості, задекларовані в податковій звітності (Баланс) не змінювались, будь які фінансово – господарські операції з кредиторами, підприємство не здійснювало. 
Крім того, на підставі баз даних ДПС України, перевіркою встановлено наявність вищезазначеної кредиторської заборгованості до 2016 року. Тобто сума заборгованості по даним контрагентам не змінювалась. Первинні документи (акти звірки, тощо), або інформації щодо судових рішень до перевірки ДП «ЄОК» ПРАТ «ЦГЗК» не надано. 
У порушення п.п. 14.1.11, 14.1.257, п.14.1ст.14, п.п. 134.1.1 ст.134, п.135.1 ст.135 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-VІ (зі змінами та доповненнями), НП(С)БО №1 "Загальні вимоги до фінансової звітності" та п.5, п.7, п.21 П(С)БО №15 "Дохід" ДП «ЄОК» ПРАТ «ЦГЗК», в наслідок не оподаткування безнадійної заборгованості по векселям, занижено дохід від будь-якої діяльності, визначений за правилами бухгалтерського обліку (рядок 01 декларації про прибуток та Інші операційні доходи код рядка 2120 «Звіту про фінансові результати») у загальній сумі 7 351 506,42 грн., в тому числі по періодам: 2018 рік – 7 351 506,42 грн. 
Заборгованість у сумі 46 893 856 грн. є безнадійною кредиторською заборгованістю (минув строк позовної давності – п.п. «а» п.14.1.11. ст.14 ПКУ та заборгованість банкрутів п.п. «з» п.14.1.11. ст.14 ПКУ) та повинна бути оподаткована, згідно з п.п.14.1.11, п.п.14.1.257, п.14.1ст.14, п.п.134.1.1 ст.134, п.135.1 ст.135 Податкового Кодексу України. 
У порушення п.44.1, п.44.2 ст.44 пп.134.1.1.п.134.1 ст. 134 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ, в наслідок не оподаткування безнадійної кредиторської заборгованості, занижено доход та відповідно фінансовий результат до оподаткування на суму кредиторської заборгованості, по якій минув термін позовної давності, на 54 245 362., у т.ч.: 2018 рік - 7 351 506 грн., 2020 рік – 27 604 030 грн., 2024 рік – 19 289 826 грн. 
Суд не врахував висновки Верховного Суду стосовно надання первинних документів, викладені в постанові від 08.12.2022 у справі №804/4958/16 (К/9901/28039/22), від 21 жовтня 2021 року по справі № 802/1464/17-а, від 22.04.2021 по справі №520/11812/18, від 16 грудня 2024 року по справі №640/21601/19, а саме, виходячи з усталеної судової практики, оскільки позивачем не було надано доказів під час проведення перевірки, то не надання таких документів нормами п.44.6 ПК України прирівнюється до їх відсутності. 
Щодо податкового повідомлення-рішення № 0493940714 від 03.09.2025, скаржник зазначає, що судом скасовано податкове повідомлення-рішення у зв`язку з наявністю технічної опечатки, яка вже пояснювалася контролюючим органом та на його думку не повинна була б оцінюватись судом критично, а тому не досліджено саме порушення.
Стосовно порушення зазначає, що згідно п. 63.3 ст.63 Податкового кодексу України, з метою проведення податкового контролю платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання особи (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об`єктів оподаткування або об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку). 
Порядком обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 09.12.2011 №1588 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від № 323 від 24.06.2020), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 грудня 2011 р. за №1562/203000, передбачено, що платник податків зобов`язаний повідомляти про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність за основним місцем обліку повідомленням за формою № 20-ОПП. 
ДП «ЄОК» ПРАТ «ЦГЗК» до органів ДПС України подано звіт за формою 20- ОПП, та задекларовано: Пансіонат "ГІРНИК" - АВТОНОМНА РЕСПУБЛІКА КРИМ, СIМФЕРОПОЛЬСЬКИЙ РАЙОН Р-Н, СМТ.МИКОЛАЇВКА. перебуває на обліку з 01.06.2011. Готель "ЮВІЛЕЙНИЙ": м.Кривий Ріг, вул., Федоренко, буд. 1/А перебуває на обліку з 26.04.2010. 
Однак, відповідно витягам з державних реєстрів, вказані об`єкти починаючи з 2018 року не є власністю або в користуванні або орендовані. 
Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, вказані обєкти не перебувають у власності ДП «ЄОК» ПРАТ «ЦГЗК». 
ДП «ЄОК» ПРАТ «ЦГЗК» не було подано повідомлення за формою №20-ОПП про зняття вказаних об`єктів оподаткування з обліку до контролюючого органу за основним місцем обліку. 
Крім того, у звіті відсутні об`єкти господарювання, а саме: юридична адреса: м. Кривий Ріг, вул. Шухевича Романа, буд. 15, автомобиль Шкода Октавия НОМЕР_1 , який наявний у Передавальному акті. 
Згідно наявної податкової інформації встановлено, що до податкового органу ДП «ЄОК» ПРАТ «ЦГЗК» не подано відомості 20-ОПП щодо майна (відсутня юридична адреса та автомобіль, не знято з обліку 2 об`єкта), яке використовувалось в господарській діяльності організації, чим порушено вимоги п.п.16.1.3 п.16.1 ст.16, п.63.3 ст.63 Податкового кодексу. 
Щодо податкового повідомлення-рішення № 0494330714 від 03.08.2025, скаржник зазначає, що судом скасовано податкове повідомлення-рішення через наявність технічної опечатки та не прийнято пояснення контролюючого органу, а тому не досліджено саме порушення. 
Щодо податкових повідомлень-рішень № 0494190714, 0494410714 від 03.09.2025, скаржник зазначає, що суд помилкового дійшов висновку щодо того, що обов`язок доведення вини, ПК України покладено на контролюючий орган, без виконання якого особу неможливо притягнути до фінансової відповідальності за податкове правопорушення, для кваліфікації якого, умовою є наявність вини. У даному випадку платник податків мав можливість дотриматися норм чинного законодавства. Обставини справи свідчать, що саме платник податків створив такі умови, за яких стало можливе вчинення податкового правопорушення (завищення витрат підприємства, що вплинуло на фінансовий результат діяльності підприємства). 
Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому просив скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.
В обґрунтування зазначено, зокрема, що скарга не містить жодних обґрунтованих доводів (доказів) з прив`язкою до конкретних обставин та юридичних фактів щодо незаконності рішення суду, неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для цієї справи, неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права тощо.
Стосовно податкових повідомлень-рішень 0494050714, 0494010714 та 0494090714 від 03.09.2025, висновки відповідача є неправомірними, безпідставними, та такими які суперечать нормам діючого законодавства та обставинам справи. 
Наданими до адміністративного позову листами ПРАТ «ІНГЗК», ПРАТ «ЦГЗК» та ПРАТ «ПІВГЗК» до ДП «ЄОК» ПРАТ «ЦГЗК» та відповідями на них підтверджується факт заборгованості та наявності безумовного зобов`язання зі сплати визначених в векселях сум грошових коштів перед ПРАТ «ІНГЗК» в розмірі 5287704, 48 грн, ПРАТ «ЦГЗК» в розмірі 103478,59 грн. та ПРАТ «ПІВГЗК» 1 960 323,35 грн. 
Посилаючись на положення пп. 14.1.257 п. 14.1 ст. 14 ПК України, статті 264 Цивільного кодексу України позивач зазначає, що строк позовної давності за зобов`язаннями зі сплати визначених в векселях сум грошових коштів перед ПРАТ «ІНГЗК» в розмірі 5287704, 48 грн, ПРАТ «ЦГЗК» в розмірі 103478,59 грн. та ПРАТ «ПІВГЗК» 1960 323,35 грн. не сплив, а висновок про отримання ДП «ЄОК» ПРАТ «ЦГЗК» від доходу від безповоротної фінансової допомоги є помилковим. 
Позивач посилається на висновки Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 30.07.2019 у справі №820/568/13-а.
Відповідачем зроблено помилковий висновок про сплив строку позовної давності за вимогами в розмірі 7 351 506,42 грн. та безпідставно визнав цей борг безповоротною фінансовою допомогою. 
Також, з приводу припущення відповідача про слив строку позовної давності за вимогами зі сплати визначених в векселях сум грошових коштів, позивач звертає увагу, що з наданих до матеріалів справи векселів вбачається, що в зазначених векселях момент виникнення зобов`язання з оплати грошового зобов`язання за векселями пов`язаний з двома обставинами: а) настання дати – «не раніше…» б) настання події – «за пред`явленням». До моменту настання двох обставин у ДП «ЄОК» ПРАТ «ЦГЗК» відсутній обов`язок зі сплати грошового зобов`язання за вказаними векселями. 
Відповідно до моменту пред`явлення векселів до оплати у ПРАТ «ІНГЗК», ПРАТ «ПІВГЗК» та ПРАТ «ЦГЗК» не виникає обставин які свідчать про порушення їх прав з отримання грошових коштів та початок спливу строку позовної давності. 
Припущення відповідача про сплив строку позовної давності за зобов`язаннями ДП «ЄОК» ПРАТ «ЦГЗК» перед ПРАТ «ІНГЗК», ПРАТ «ПІВГЗК», ПРАТ «ЦГЗК» за виданими векселями ґрунтується виключно на моменті виникнення грошового зобов`язання та повністю ігнорується момент настання у боржника зобов`язання з їх оплати. 
У ПРАТ «ІНГЗК», ПРАТ «ПІВГЗК» та ПРАТ «ЦГЗК» не відбулось порушення їх прав з боку ДП «ЄОК» ПРАТ «ЦГЗК» за зазначеними вище векселями так як не настав момент виконання останнім свого обов`язку. В зв`язку з тим, що не настав момент виконання зобов`язання, не міг настати момент його порушення та, як наслідок, почати спливати строк позовної давності. 
Щодо помилковості висновку відповідача про визнання кредиторської заборгованості безнадійною та включив її до складу доходів зазначає, що наданими до адміністративного позову актами звірки розрахунків між ДП «ЄОК» ПРАТ «ЦГЗК» з одного боку та ПРАТ «ІНГЗК», ПРАТ «КЦРЗ», ПРАТ «МК «АЗОВСТАЛЬ», ПРАТ «ПІВГЗК» з іншого, ДП «ЄОК» ПРАТ «ЦГЗК» визнає свою заборгованість перед ПРАТ «ІНГЗК» в розмірі 11 629 551,05 грн., перед ПРАТ «КЦРЗ» в розмірі 295 373,21 грн, перед ПРАТ «МК «АЗОВСТАЛЬ» в розмірі 1 267 173,42 грн, перед ПРАТ «ПІВГЗК» в розмірі 14 056 875,44 грн. та перед ПРАТ «ЦГЗК» в розмірі 19 289 826,28 грн. 
З урахуванням сталих правових висновку Верховного Суду з цього питання позивач вважає що відповідачем зроблено помилковий висновок про сплив строку позовної давності за вимогами та в наслідок чого відповідач безпідставно визнав вказані суми безповоротною фінансовою допомогою.
Щодо помилковості висновку відповідача заниження фінансового результату на загальну суму 10 433 536 грн. зазначає, що листом від 30.09.2024 року № б/н ДП «ЄОК» ПРАТ «ЦГЗК» повідомляв Головне управління ДПС у Дніпропетровській області про те, що в зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України було неможливо здійснити вивезення первинних документів платника податків, тому що їх вивезення пов`язане з ризиком для життя та здоров`я платника податків, фізичних осіб, а первинні документи знаходяться на територіях, на яких велись активні бойові дії ( Херсонська область, м. Геніченск, с. Стрілкове) та дана територія по сьогодні є тимчасово окупованою Російською Федерацією.
Позивач зазначає, що за чиним переліком, Територія Генічеського району Херсонської області, є тимчасово окупованою Російською Федерацією, дата початку тимчасової окупації 24.02.2022.
ДП «ЄОК» ПРАТ «ЦГЗК» повідомляв про неможливість вивезення всіх первинних документів у зв`язку з їх знаходженням на території по місту знаходження виробничих потужностей, а саме - Херсонська область, м. Геніченск, с. Стрілкове, на якій велися бойові дії та яка є тимчасово окупованою Російською Федерацією у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, в т. ч. первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством та інших за період з період з дати створення підприємства по 24.02.2022. Документи за період 03.2022 - 31.01.2025, відповідно до запитів Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, надані. 
Суми кредиторської заборговані ДП «ЄОК» ПРАТ «ЦГЗК» перед ПРАТ «ІНГЗК», ПРАТ «КЦРЗ», ПРАТ «МК «АЗОВСТАЛЬ», ПРАТ «ПІВГЗК» в розмірі 27 604 029,63 грн. та перед ПРАТ «ЦГЗК» в розмір 19 289 826,28 грн. були враховані відповідачем як безповоротна фінансова допомога та визнані доходом ДП «ЄОК» ПРАТ «ЦГЗК», що призводить до збільшення фін результату до оподаткування у фінансовій звітності та відповідно збільшення об`єкта оподаткування податком на прибуток, без урахування того, що вказані суми включають в себе податок на додану вартість.
Відповідач під час розрахунку бази оподаткування податку на прибуток врахував суму іншого податку для збільшення фінансового результату.
Щодо протиправності податкового повідомлення-рішення № 0494010714 від 03 вересня 2025 р., зазначає, що із наведених відповідачем у ППР та розрахунках показників убачається арифметична неузгодженість розрахунку суми податкового зобов`язання, тому правильність обчислення суми 6 978 988 грн. не може бути перевірена судом на підставі самого податкового повідомлення-рішення та Акту перевірки №3387, що виключає можливість встановити дійсний розмір нібито заниженого податкового зобов`язання.
Позивач вважає, що основною підставою для скасування податкового повідомлення-рішення № 0494010714 є помилкове визначення доходу позивача.
Щодо протиправності податкового повідомлення-рішення № 0494090714 від 03 вересня 2025 р., зазначає, що з документів складених відповідачем вбачається три різні суми які він визначив як заниження зобов`язання з ПДВ. 
При розрахунку заниження зобов`язання з ПДВ відповідач врахував дохід в сумі в розмірі 27 604 029,63 грн. (на думку відповідача – прострочена заборгованість) від операцій ДП «ЄОК» ПРАТ «ЦГЗК» з ПРАТ «ІНГЗК», ПРАТ «КЦРЗ», ПРАТ «МК «АЗОВСТАЛЬ», ПРАТ «ПІВГЗК», проте не включив суму 19 289 826,28 грн., яку так само вважає простроченою кредиторською заборгованістю за операціями між ДП «ЄОК» ПРАТ «ЦГЗК» та ПРАТ «ЦГЗК». Вказана обставина, на думку позивача, свідчить не тільки про відсутність послідовності в висновках відповідача але і про їх помилковість в цілому. 
Стосовно податкового повідомлення-рішення № 0493940714 від 03.09.2025, зазначає, що воно прийнято на підставі припущення щодо порушення ДП «ЄОК» ПРАТ «ЦГЗК» п. 66.4 ст. 66, п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-VI. В оскаржуваному повідомленні-рішенні міститься помилки, а саме різні суми штрафів – 5100 грн. та 3060 грн. 
Залишення податкового повідомлення-рішення 0493940714 в силі призведе до ситуації правової невизначеності коли у платника податків буде існувати обов`язок зі сплати або 5100 грн. або 3060 грн. Платник податків не повинен нести додаткові витрати або ризики в наслідок необачності податкового органу. Виключно рішення суду про скасування податкового повідомлення-рішення 0493940714 та наступні дії відповідача, які визначені Податковим кодексом України, усунуть ситуацію яка склалась в наслідок дій відповідача. 
Стосовно податкового повідомлення-рішення № 0494330714 від 03.08.2025, зазначає, що скарга не містить конкретних аргументів і доказів відповідача в чому саме полягає незаконність судового рішення в цій частині.
Щодо податкового повідомлення-рішення № 0494330714 від 03 серпня 2025 року, зазначає, що податкове повідомлення-рішення прийнято 03.08.2025, акт перевірки №3387 складено 01.08.2025.
ДП «ЄОК» ПРАТ «ЦГЗК» не погодилось з висновками вищезазначених пунктів за номером 1, 2 та 7 викладених в Акті перевірки №3387, складеному за результатами документальної позапланової виїзної перевірки та подало заперечення від 14 серпня 2025 року вих. № 1. 
Позивач посилається на недодержання відповідачем вимог законодавства в частині надання позивачу права подання заперечення, додаткових документів і пояснень, зазначає, що відповідач не мав права для прийняття податкового повідомлення-рішення та діяв за межами наданих йому повноважень.
Стосовно податкових повідомлень-рішень № 0494190714, 0494410714 від 03.09.2025, зазначає, що відповідач не довів вину позивача.
Відповідач встановив завищення до ДП «ЄОК» ПРАТ «ЦГЗК» суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту у сумі 324 грн. 
Обов`язок доведення вини покладено на контролюючий орган, без виконання якого особу неможливо притягнути до фінансової відповідальності за податкове правопорушення, для кваліфікації якого умовою є наявність вини. 
Податковим кодексом України обов`язок доведення вини покладено на контролюючий орган, без виконання якого, особу не можливо буде притягнути до фінансової відповідальності за податкове правопорушення, для кваліфікації якого, умовою є наявність вини.
Згідно листа ДПС від 31.12.2020 р. № 24242/7/99-00-20-01-02-07 неможливість органів ДПС забезпечити збір вказаної доказової бази, встановити вину особи у вчиненні податкового правопорушення не надає можливості їм притягнути особу до фінансової відповідальності за порушення податкового законодавства. У разі встановлення перевіркою конкретних обставин (фактів), які свідчать про створення платником удавано, цілеспрямовано умов, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених законодавством контролюючий орган може застосовувати заходи для притягнення платника податків до фінансової відповідальності за умисне порушення. 
Щодо посилання на те, що товариство мало можливість відновити втрачені первинні документи, позивач зауважує, що відповідно до п. 69 розділу 10 перехідних положень ПК України установлено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у цьому пункті. 
ГУ ДПС у Дніпропетровській області безпідставно не застосувало до даних правовідносин положення п. 69.28 підрозділу ХХ «Інші перехідні положення» на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України. 
Щодо посилань контролюючого органу, на умисність вчинення ДП «ЄОК» ПРАТ «ЦГЗК» порушення п. 185.1 ст.І85. 187.1 ст.187. п. 188.1 ст.188, п.п.192.1.2 п.192.1 ст.192, п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198, п.201.1 ст.201, п.201.1 ст.201 ПКУ в результаті чого встановлено заниження ПДВ на загальну суму 5 861 963 грн., зазначаємо, що даного порушення не існує з огляду на те, що не відбулося списання кредиторської заборгованості. 
Позивач зазначає, що представники ГУ ДПС, на підтвердження начебто вчинених ДП «ЄОК» ПРАТ «ЦГЗК» порушень податкового законодавства посилалися на бази даних ДПС, зокрема АІС «Податковий блок». 
Інформаційні бази даних податкового органу не мають статусу офіційних і можуть містити помилки, та неточності які впливають на правовий статус платника податку. Бази даних ДПІ не є належними доказами, чинним законодавством також не передбачена належність таких баз до засобів доказування. Дана правова позиція підтверджується висновками, що викладені в постановах Верховного Суду.
Стосовно неправомірності проведення документальної виїзної перевірки позивача та прийняття оскаржуваних податкових повідомлень- рішень, позивач зазначає, що відповідач видавши 15.07.2025 наказ № 4549-П «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ДОЧІРНЬОГО ПІДПРИЄМСТВА «ЄДИНИЙ ОЗДОРОВЧИЙ КОМПЛЕКС» ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЦЕНТРАЛЬНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» (ЄДРПОУ 31578371)» на підставі якого здійснив перевірку позивача, за результатом якої склав акт перевірки від 01.08.25 № 3387/04-36-07-14-04/31578371, який є підставою для оскаржуваних податкових повідомлень-рішень 0494050714, 0494010714, 0494090714, 0493940714, 0494330714, 0494190714 та 0494410714, діяв за межами своїх повноважень, а саме здійснив перевірку поза межами періоду часу визначеного для проведення документальної позапланової виїзної перевірки пов`язаних з ліквідацією або реорганізацією платника податків, чим порушив п. 11.6 розділу ХІ Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого Наказ Міністерства фінансів України 09.12.2011 № 1588. 
Від позивача надійшли додаткові пояснення.
В обґрунтування зазначено, зокрема, щодо векселю серії АА 0560606 перед ПРАТ «ІНГЗК» на суму 5 287 704,48 грн, зазначає, що враховуюч: дату видачі векселя; дату пред`явлення векселя до оплати - «за пред`явленням, але не раніше 31 грудня 2021 року», по зазначеному векселю трьохлітній строк позовної давності припадає на грудень 2024 р.
Однак, відповідач неправомірно здійснив нарахування 5 287 704,48 грн. за 2018 р. що свідчить про неправильність розрахунку податку на прибуток.
Відповідно положень ЦК України перебіг строку позовної давності тривалістю у три роки продовжувався на час дії карантину (з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОУІП-19)) та час дії в Україні воєнного, надзвичайного стану у періоді з 02.04.2020 р. по 03.09.2025 р.
Таким чином, у періоді з 02.04.2020 р. по 03.09.2025 р. відповідач не мав правових підстав для визначення (нарахування) Позивачу доходу та фінансового результату до оподаткування з податку на прибуток за кредиторською заборгованістю та векселями.
При цьому, документальна позапланова виїзна перевірка позивача здійснювалася за період з 01.01.2018 р. по 16.07.2025 р., що свідчить про відсутність підстав у відповідача для нарахування доходу на суму 5 287 704,48 грн. у періоді з 01.01.2018 р. по 16.07.2025 р. та неправильність розрахунку податку на прибуток.
Щодо векселів серії АА 1644113, 1644114 на суму 103 478,59 грн, зазначає, що враховуючи дати видачі векселів; дати пред`явлення векселів до оплати, дати виникнення безнадійної заборгованості, по вищевказаним векселям останній трьохлітній строк позовної давності спливає у червні 2017 р. - вексель серії АА 1644113 перед ПРАТ «ЦГЗК» в розмірі 85 932 грн. та у грудні 2016 р. - вексель серії АА 1644114 перед ПРАТ «ЦГЗК» в розмірі 17 546,59 грн.
Отже, доходи по операціям з векселями серії АА 1644113, 1644114 на загальну суму 103 478,59 грн. підлягали включенню до податкової та фінансової звітності позивача за 2016 р. та півріччя 2017 р.
Таким чином, виникнення у позивача економічної вигоди (доходів) із заборгованості по векселям серії АА 1644113, 1644114 на загальну суму 103 478,59 грн. можливо було у попередніх періодах за: 2016 р., півріччя 2017 р. та не могло статися в періоді з 01.01.2018 р. по 16.07.2025 р., який перевірявся відповідачем. 
Відповідач не має права для нарахування суми 103 478,59 грн. у зв`язку з закінченням перебігу строку давності, згідно п.102.1 ст.102 ПК України (закінчення 1095 дня), щодо подій, господарських операцій, податкової та фінансової звітності позивача за 2016 р. та півріччя 2017 р.
Зазначені обґрунтування позивача підтверджується розрахунками та висновками відповідача. 
Щодо всіх векселів серії АА: 0560606, 0560605, 1644113, 1644114 на суму 7 351 506,42 грн., зазначає, що порушення щодо векселів з податку на прибуток на суму 7 351 506,42 грн. не нараховано відповідачем за 2018 р. - в періоді, в якому було встановлено такі порушення Актом перевірки №3387.
Відповідачем в порушення вимог чинного законодавства нараховано суму 7 351 506,42 грн. по векселях за періоди: 2020 р.; 2024 р.; 2025 р., в яких не виникало об`єктів оподаткування з податку на прибуток та відповідних обставин, господарських операцій. Це свідчить про неправильність розрахунку податку на прибуток.
Щодо кредиторської заборгованості за контрагентами, зазначає, що як зазначалось, відповідно положень ЦК України перебіг строку позовної давності тривалістю у три роки продовжувався на час дії карантину (з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОУП)-19)) та час дії в Україні воєнного, надзвичайного стану у періоді з 02.04.2020 р. по 03.09.2025 р. 
Таким чином, у періоді з 02.04.2020 р. по 03.09.2025 р. відповідач не мав правових підстав для визначення (нарахування) Позивачу доходу та фінансового результату до оподаткування з податку на прибуток за кредиторською заборгованістю та векселями. 
При цьому, документальна позапланова виїзна перевірка позивача здійснювалася за період з 01.01.2018 р. по 16.07.2025 р, що свідчить про відсутність підстав у відповідача для нарахування доходу на суму 46 893 856 грн. у періоді з 01.01.2018 р. по 16.07.2025 р. та неправильність розрахунку податку на прибуток.
Також позивач щодо висновків податкового органу про витрати, зазначає, що порушення з податку на прибуток щодо витрат на суму 10 433 536 грн. визначено (зафіксовано, задокументовано) в Акті перевірки №3387 за конкретні звітні (податкові) періоди: 2018 р.; 2019 р.; 2020 р.; 2021 р.; 2022 р.; 2023 р.; 2024 р.; 2025 р. у відповідному розмірі.
Отже, враховуючи вимоги чинного законодавства відповідач мав право для прийняття податкових повідомлень-рішень у розрізі нарахованих сум за відповідні звітні (податкові) періоди: 2018 р.; 2019 р.; 2020 р.; 2021 р‘; 2022 р.; 2023 р.; 2024 р.; 2025 р., в яких було встановлено Актом перевірки №3387 податкові правопорушення. 
Однак, податкові повідомлення-рішення за періоди: 2018 р.; 2019 р.; 2021 р.; 2022 р.; 2023 р. не були складені (прийняті) відповідачем та не надсилалися позивачу. 
Крім того, податкові повідомлення-рішення №№0494010714, 0494050714 від 03.09.2025 з податку на прибуток було прийнято відповідачем за звітні (податкові) періоди: 2020 р.; 2024 р.; 2025 р. 
До зазначених податкових повідомлень-рішень відповідачем неправомірно включено порушення щодо витрат за періоди: 2018 р.; 2019 р.; 2021 р.; 2022 р.; 2023 р., за якими у тексті Акту перевірки №3387 відсутній опис порушень, а саме:
-до податкового повідомлення-рішення №0494010714 від 03.09.2025 р. про заниження грошового зобов`язання з податку на прибуток на суму 6 978 988 грн. за періоди: 2020 р.; 2024 р., прийнятого з нарахуванням штрафної санкції на суму 860 027,75 грн. за вказані періоди;
-до податкового повідомлення-рішення №0494050714 від 03.09.2025 р. про зменшення розміру від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на загальну суму 25 904 723 грн. за 2025 р.
Відповідачем в порушення вимог чинного законодавства неправильно нараховано суму 10 433 536 грн. щодо витрат у зв`язку з врахуванням господарських операцій по яким не виникало об`єктів оподаткування з податку на прибуток та будь- яких інших обставин у відповідних звітних (податкових) періодах. Це 
Щодо висновків відповідача з приводу порушень вимог законодавства в частині сплати податку на додану вартість, позивач зазначає, що відповідач виходи з висновку про оподаткування податком на додану вартість доходу нарахованого ДП «ЄОК» ПРАТ «ЦГЗК» за кредиторською заборгованістю, яку відповідач визнав простроченою, а саме:
заборгованість ДП «ЄОК» ПРАТ «ЦГЗК» перед ПРАТ «ІНГЗК», ПРАТ «КЦРЗ», ПРАТ «МК «АЗОВСТАЛЬ», ПРАТ «ПІВГЗК» в розмірі 27 604 029,63 грн.
заборгованість ДП «ЄОК» ПРАТ «ЦГЗК» в розмірі 7 351 506,42 грн, яка . складається з сум векселів виданих позивачем ПРАТ «ІНГЗК», ПРАТ «ЦГЗК» та ПРАТ І «ПІВГЗК». 
Однак, всі обґрунтування (пояснення, докази) позивача свідчать про неправильність розрахунку та неправомірність нарахування податку на додану вартість на суму 4 623 366 грн.
Від відповідача надійшли додаткові пояснення.
В обґрунтування зазначено, зокрема, щодо запитів стосовно векселів зазначає, що Запитом №2 Головного управління ДПС у Дніпропетровській області було запитано документи, інформацію та зокрема векселі.
Щодо податкового повідомлення-рішення від 03.09.2025 року N80493940714, зазначає, що згідно наявної податкової інформації встановлено, що до податкового органу ДП «ЄОК» ПРАТ «ЦГЗК» не подано відомості 20-ОПП щодо майна (відсутня юридична адреса та автомобіль, не знято з обліку 2 об`єкта), яке використовувалось в господарській діяльності організації, чим порушено вимоги п.п.16.1.3 п.16.1 ст.16, п.63.3 ст.63 Податкового кодексу.
Платник податків зобов`язаний подавати повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою №20-ОПП кожного разу після реєстрації, створення чи відкриття нових об`єктів оподаткування або об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням або через які провадиться діяльність.
Крім того, у звіті відсутні об`єкти господарювання, а саме: юридична адреса: м. Кривий Ріг, вул. Шухевича Романа, буд. 15, автомобиль Шкода Октавия НОМЕР_1 , який наявний у Передавальному акті. Згідно п.п.16.1.3 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу, платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.
Відповідач зазначає, що при винесенні податкового повідомлення-рішення стався технічний збій та викликла опечатка в сумах податкового повідомлення-рішення, а саме -різні суми штрафів - 5 100 грн. та 3 060 грн. Зазначає, що вірною сумою є 3 060 грн.
Окремі дефекти форми рішення контролюючого органу не повинні сприйматись як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування.
Даних висновків дійшов Касаційний адміністративний суд у складі Верховного суду в постановах від 19.05.2020 у справі №820/2300/18, від 30.04.2020 №810/384/16, від 17.03.2020 №808/4140/15, від 25.01.2019 №812/1112/16.
Представник позивача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував.
Представник відповідача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав.
Суд, заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.
Відповідачем на підставі Наказу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 15.07.2025 № 4549-П «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ДОЧІРНЬОГО ПІДПРИЄМСТВА «ЄДИНИЙ ОЗДОРОВЧИЙ КОМПЛЕКС» ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЦЕНТРАЛЬНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» (ЄДРПОУ 31578371)» (початок перевірки з 17.07.2025 тривалістю 5 робочих днів) була проведена позапланова виїзна перевірка ДОЧІРНЬОГО ПІДПРИЄМСТВА «ЄДИНИЙ ОЗДОРОВЧИЙ КОМПЛЕКС» ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЦЕНТРАЛЬНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» за період діяльності з 01.01.2018 по 16.07.2025 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, за період діяльності з 01.10.2011 по 16.07.2025 з питань правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
За результатами перевірки було складено Акт № 3387/04-36-07-14-04/31578371 від 01.08.2025, яким встановлено наступні порушення ДП «ЄОК» ПРАТ «ЦГЗК»:
1) п.п. 14.1.11, п.п. 14.1 257 п. 14.1 ст.14, п. 44.1, п. 44. 2 ст. 44., пп. 134 1.1 п. 134.1.1 п.134.1 ст. 134, п. 135.1 ст. 135, пп. 139.1.2 ст. 139 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ (із змінами та доповненнями), П(С)БО 15 «Дохід», П(С)БО 16 «Витрати» затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 12.1999№ 318 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за №27/4248 із змінами та доповненнями, п 2 ст. З Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07 1999 № 996-ХІУ (із змінами та доповненнями), у результаті чого встановлено заниження податку на прибуток на загальну суму 6 978 988 грн., у тому числі по податковим періодам 2020 рік на суму 3 538 878 грн., за 2024 рік - 3 440 111 грн та завищено від`ємне значення об`єкту оподаткування з податку на прибуток за 2025 рік на суму 25 904 723 грн.
2) п. 185.1 ст.І85. 187.1 ст.187. п. 188.1 ст.188, п.п.192.1.2 п.192.1 ст.192, п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198, п.201.1 ст.201, п.201.1 ст.201 Податкового Кодексу України від.02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями) в результаті чого встановлено заниження ПДВ на загальну суму 5 861 963 грн, у т.ч.:
2018 рік - 1 238 819 грн (з них: січень2018 – 1 225 461 грн., лютий 2018 -1 665 грн., березень 2018 - 210 грн., квітень 2018 – 2752 грн.. травень 2018 - 210 гри., червень 2018 - 212 грн,, липень 2018 – 1 850 грн.. серпень 2018- 1792 грн., вересень 2018 - 210 грн., . жовтень 2018 -367 грн., листопад 2018- 2110 гри., і грудень 2018 -1980грн.); 2019 рік - 8 606 грн. ( з них - січень 2019- 446 грн., лютий 2019 -2084 грн., березень 2019- 1832 грн., квітень 2019- 524 грн., травень 2019- 210 грн., червень 2019 -524 грн., липень 2019 -210 грн., серпень 2019 - 210 грн., вересень 2019 - 759 грн., жовтень 2019- 210 грн., листопад 2019р. - 210грн., грудень 2019р. - 1387 грн.); 2020 рік – 4 605 785 грн. (з них: січень 2020 - 4 601 195 грн . лютий 2020 - 210 грн., березень 2020 - 446 грн . квітень 2020- 524 грн., травень 2020 -524 грн., червень 2020 -524 грн липень 2020 - 369 грн., серпень 2020 -367 грн., вересень 2020 - 524 грн., жовтень 2020 - 367 грн., листопад 2020 -524 грн. та грудень 2020 - 211 грн.), 2021 рік - 6544 грн. (з них: січень 2021 - 447 грн., лютий 2021 - 620 грн . березень 2021 - 603 грн., квітень 2021- 524 грн., травень 2021 - 603 грн., червень 2021 - 367 грн., липень 2021- 446 грн., серпень 2021 – 681 грн., вересень 2021 -681грн., жовтень 2021- 524 грн., листопад 2021 - 524 грн., грудень 2021 - 524 грн), 2022 рік - 2143 грн. (з них: січень 2022- 157 грн., червень 2022 - 2 грн., вересень 2022 - 1441 грн, жовтень 2022 - 543 грн.); 2023 рік - 66 грн. (з них: листопад 2023р.- 66грн.) крім того підприємством завищено від`ємне значення по декларації і ПДВ за грудень 2023 року на 2806грн.
3) п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України (із змінами та доповненнями ДП «ЄОК» ПРАТ «ЦГЗК» протягом 365 календарних днів не вживалися заходи щодо її розблокування або отримане рішення про відмову в їх реєстрації не оскаржено а адміністративному/судовому порядку на суму ПДВ 30 036 грн. в тому числі по податковим періодам: грудень 2022 року - на суму 1 651 грн; березень 2023 року - на суму 527 грн; листопад 2023 року - на суму 27 858 грн.
4) п. 49.2, пп. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49, п. 202.1 ст. 202, п. 203.1 ст. 203 Податкового кодексу України від 02.12.10 № 2755-VI із змінами та доповненнями в частині неподання податкової декларації і податку на додану вартість, а саме квітень 2018 року (граничний термін подання 20.05.2018).
5) п. 66.4. ст. 66 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (із змінами та доповненнями), а саме до контролюючого органу не своєчасно надано відомості про зміну осіб, відповідальних за ведення бухгалтерського та/або податкового обліку юридичної особи у 10- денний строк з дня виникнення таких змін.
6) п.п 16.1.3п.16.1 ст. 16 п.63.3 ст. 63 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (із змінами та доповненнями), Порядок обліку платників податків і зборів, затверджений наказом Міністерства фінансів України 09.12.2011р. №1588 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 грудня 2011 року за № 1562/203000 (у редакції наказу Міністерства фінансів України № 323 під 24.06.2020р.), а саме до контролюючого орану не подано відомості за формою 20- ОПП щодо майна (відсутня юридична адреса та автомобіль, не знято з обліку 2 об`єкта), яке використовувалось в господарській діяльності організації.
7) п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (із змінами та доповненнями), а саме: неподання платником податків посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби у повному обсязі всіх документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки.
8) п. 164.2 ст. 164, п.164. 5 ст. 164, ст. 167, ст. 168, пп. 170.9.1, 170. 9.2 пп. 170.9 ст.170, п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, внаслідок чого загальна сума податку на доходи фізичних осіб, яка підлягає нарахуванню за результатами перевірки складає 36 189,99 грн.
9) пп.1.4, 1.6 п.16 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (із змінами та доповненнями), внаслідок чого загальна сума військового збору, яка підлягає нарахуванню за результатами перевірки складає - 2 473,00 грн.
10) абз «б» п. 176.2 ст.176 ПКУ та Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого т них податку, затвердженого Наказом Міністерств фінансів України віл 13 січня 2015 року за № 4,зарегистровапнного. в Міністерстві юстиції України 13 січні 2015р за №111/26556 несвоєчасно подано Податкові розрахунки за 4 квартал 2022 року. І квартал 2023року, 2 квартал 2023 року, 4 квартал 2023 року та не подано Податкові розрахунки за 2 квартал 2023 року та 3 квартал 2023 року.
11) п. 5 ч. 1 ст.1, п. 1 ч. 2 ст. 6, ч. 5 ст. 8 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464 VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхуванні- із змінами та доповненнями, в частині не нарахування та не сплати за 2016-2017 роки мінімального страхового внеску в розмірі – 3432,58грн.
12) ч. 1 ст. 4, ч.2 ст. 6, ч. 1 ст. 7, з урахуванням ч. 5 ст. 8 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464 VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхуванні- із змінами та доповненнями, в частині не падання звітності щодо нарахованого єдиною внеску у сумі 24507,84грн., внаслідок ненадання звітності за 2 квартал 2022 року та за 3 квартал 2023 року.
ДП «ЄОК`ПРАТ «ЦГЗК» не погодилось з висновками вищезазначених пунктів за номером 1, 2 та 7 викладених в Акті № 3387/04-36-07-14-04/31578371 від 01.08.2025, складеному за результатами документальної позапланової виїзної перевірки та подало заперечення від 14.08.2025 вих. № 1, відповіді на які не отримав.
08.09.2025 ДП «ЄОК» ПРАТ «ЦГЗК» отримано сім податкових повідомлень-рішень (дата відправки 05.09.2025), які були винесені контролюючим органом за підсумками розгляду Акту перевірки та заперечень підприємства:
- податкове повідомлення-рішення № 0494050714 від 03 вересня 2025 року, відповідно до якого ГУ ДПСУ у Дніпропетровській області на підставі припущення щодо порушення пп. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54, п. 58.1 ст. 58, пп.14.1.11, пп.14.1 ст.14, п. 44.1, п. 44.2 ст.44, пп. 134.1.1, п. 134.1 ст. 134, п. 135.1, пп. 139.1.2 ст.139 ПКУ від 02.12.2010 № 2755-VI ДП «ЄОК» ПРАТ «ЦГЗК» зменшено розмір від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на загальну суму 25 904 723 грн;
- податкове повідомлення-рішення № 0494010714 від 03 вересня 2025 року, відповідно до якого ГУ ДПСУ у Дніпропетровській області на підставі припущення щодо порушення пп.14.1.11, пп.14.1.257 п.14.1 ст.14. п. 44.1, п. 44.2 ст.44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п.135.1 ст.135, пп. 139.1.2 ст.139 ПКУ від 02.12.2010 № 2755-VI ДП «ЄОК» ПРАТ «ЦГЗК» зроблено висновок про заниження суми податкового зобов`язання податку на прибуток на суму 6 978 988грн, сума штрафної санкції 860 027,75 грн;
- податкове повідомлення-рішення № 0494330714 від 03 серпня 2025 року, відповідно до якого ГУ ДПСУ у Дніпропетровській області на підставі припущення щодо порушення п. 201.1 ст. 201 ПКУ від 02.12.2010 № 2755-VI ДП «ЄОК» ПРАТ «ЦГЗК» застосовано штрафні санкції у сумі 15 018 грн;
- податкове повідомлення-рішення № 0493940714 від 03 вересня 2025 року, відповідно до якого ГУ ДПСУ у Дніпропетровській області на підставі припущення щодо порушення п. 66.4 ст. 66.85.2 ст. 85 ПКУ від 02.12.2010 № 2755-VI ДП «ЄОК» ПРАТ «ЦГЗК» та застосовано штрафні санкції у сумі 5 100 грн;
- податкове повідомлення-рішення № 0494190714 від 03 вересня 2025 року, відповідно до якого ГУ ДПСУ у Дніпропетровській області на підставі припущення щодо порушення п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, пп. 192.1.2 п. 192.1 ст.192, п. 198.1 п. 198.2 п. 198.3 ст. 198 п. 201.1 ст. 201 ПКУ від 02.12.2010 № 2755-VI ДП «ЄОК» ПРАТ «ЦГЗК» встановила завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту у сумі 324 грн;
- податкове повідомлення-рішення № 0494410714 від 03 вересня 2025 року, відповідно до якого ГУ ДПСУ у Дніпропетровській області на підставі припущення щодо порушення п. 49.2, пп. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49, п. 202.1 ст. 202, п. 203.1 ст. 203 ПКУ від 02.12.2010 № 2755-VI ДП «ЄОК» ПРАТ «ЦГЗК» застосувало штрафні санкції у сумі 1 020 грн;
- податкове повідомлення-рішення № 0494090714 від 03 вересня 2025 року, відповідно до якого ГУ ДПСУ у Дніпропетровській області на підставі припущення щодо порушення п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, пп. 192.1.2 п. 192.1 ст. 192, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3., ст. 198, п. 201.1 ст. 201. п. 201.10 ст. 201 ПКУ від 02.12.2010 № 2755-VI ДП «ЄОК» ПРАТ «ЦГЗК» встановило заниження суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 4 623 366 грн, та визначило суму штрафної санкції 1 155 841,50 грн.
ДП «ЄОК» ПРАТ «ЦГЗК» не погодилось з вищевказаними податковимиповідомленнями рішеннями прийнятими ГУ ДПС оскільки вони суперечать діючому в України законодавству, порушують права та законні інтереси та подало скаргу до ДПС України від 16.09.2025 вих. № 4.
07.11.2025 Державною податковою службою України прийнято рішення про результати розгляду скарги (вих. 32147/6/99-00-06-01-01-06), відповідно до якого залишено без змін податкові повідомлення-рішення від 03.09.2025 Головного управління ДПС в Дніпропетровській № 0494050714, 0494010714, 0494330714, 0493940714, 0494190714, 0494410714, 0494090714. Рішення отримане позивачем 11.11.2025.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Щодо правомірність прийняття податкових повідомлень-рішень 0494050714, 0494010714 та 0494090714 від 03.09.2025.
Відповідно до пункту 14.1.11 Податкового кодексу України безнадійна заборгованість - заборгованість, що відповідає одній з таких ознак: а) заборгованість за зобов`язаннями, щодо яких минув строк позовної давності; б) прострочена заборгованість померлої фізичної особи, за відсутності у неї спадкового майна, на яке може бути звернено стягнення; в) прострочена заборгованість осіб, які у судовому порядку визнані безвісно відсутніми, оголошені померлими; ґ) прострочена понад 180 днів заборгованість особи, розмір сукупних вимог кредитора за якою не перевищує мінімально встановленого законодавством розміру безспірних вимог кредитора для порушення провадження у справі про банкрутство, а для фізичних осіб - заборгованість, що не перевищує 25 відсотків мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року (у разі відсутності законодавчо затвердженої процедури банкрутства фізичних осіб); д) актив у вигляді корпоративних прав або не боргових цінних паперів, емітента яких визнано банкрутом або припинено як юридичну особу у зв`язку з його ліквідацією; е) сума залишкового призового фонду лотереї станом на 31 грудня кожного року; є) прострочена заборгованість фізичної або юридичної особи, не погашена внаслідок недостатності майна зазначеної особи, за умови, що дії щодо примусового стягнення майна боржника не призвели до повного погашення заборгованості; ж) заборгованість, стягнення якої стало неможливим у зв`язку з дією обставин непереборної сили, стихійного лиха (форс-мажорних обставин), підтверджених у порядку, передбаченому законодавством; з) заборгованість суб`єктів господарювання, визнаних банкрутами у встановленому законом порядку або припинених як юридичні особи у зв`язку з їх ліквідацією.
Відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
За підпунктом 14.1.204 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, простий вексель, авальований банком, - цінний папір, який посвідчує безумовне грошове зобов`язання векселедавця або його наказ банку сплатити після настання строку платежу визначену суму векселедержателю.
Вексель засвідчує безумовне грошове зобов`язання векселедавця сплатити до Державного бюджету України відповідну суму коштів і є податковим зобов`язанням, визначеним векселедавцем самостійно і узгодженим з дня взяття на облік векселя контролюючим органом за місцезнаходженням векселедавця, а в разі, якщо законодавством передбачено відстрочення із сплати митних платежів, - з дня митного оформлення товарів у відповідний режим.
Підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України визначено, що об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.
Базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу (пункт 135.1 статті 135 ПК України).
Відповідно до частини 1 статті 14 Закону України “Про цінні папери та фондовий ринок” від 23.02.2006 №3480-IV, векселем є цінний папір, який посвідчує безумовне грошове зобов`язання векселедавця або його наказ третій особі сплатити після настання строку платежу визначену суму власнику векселя (векселедержателю).
Вексель - це борговий цінний папір, який посвідчує безумовне грошове зобов`язання векселедавця або його наказ третій особі сплатити після настання строку платежу визначену суму власнику векселя (векселедержателю). Векселі можуть бути прості або переказні та існують виключно у паперовій формі (стаття 28 Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки»).
У відповідності до частини третьої статті 28 Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки» особливості видачі та обігу векселів, здійснення операцій з векселями, погашення вексельних зобов`язань та стягнення за векселями визначаються Законом України «Про обіг векселів в Україні».
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обіг векселів в Україні» зобов`язуватися та набувати права за переказними і простими векселями на території України можуть юридичні та фізичні особи.
Відповідно до статті 4 Закону України “Про обіг векселів в Україні” від 05.04.2001 №2374-III видавати переказні і прості векселі можна лише для оформлення грошового боргу за фактично поставлені товари, виконані роботи, надані послуги, за виключенням фінансових банківських векселів, фінансових векселів.
На момент видачі переказного векселя особа, зазначена у векселі як трасат, або векселедавець простого векселя повинна мати перед трасантом та/або особою, якій чи за наказом якої повинен бути здійснений платіж, зобов`язання, сума якого має бути не меншою, ніж сума платежу за векселем.
У разі видачі (передачі) векселя відповідно до договору припиняються грошові зобов`язання щодо платежу за цим договором та виникають грошові зобов`язання щодо платежу за векселем.
Відповідно до ч. 3 ст. 5 Закону України “Про обіг векселів в Україні” вексель, який видається на території України і місце платежу за яким також знаходиться на території України, складається державною мовою. Найменування трасанта або векселедавця, інших зобов`язаних за векселем осіб заповнюється тією мовою, якою визначено офіційне найменування в їх установчих документах. Вексель від імені юридичних осіб підписується власноручно керівником та головним бухгалтером (якщо така посада передбачена штатним розписом юридичної особи) чи уповноваженими ними особами. У разі якщо вексель підписується уповноваженою особою, до тексту векселя включається посилання на внутрішній документ юридичної особи, відповідно до якого уповноважена особа має право підписувати вексель.
Інструкцією «Про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій», затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 30.11.1999 року №291, на рахунку 51 «Довгострокові векселі видані» ведеться облік розрахунків з постачальниками, підрядниками та іншими кредиторами за матеріальні цінності, виконані роботи, отримані послуги та за іншими операціями, заборгованість за якими забезпечена виданими векселями та не є поточним зобов`язанням. Також зазначеною Інструкцією визначено, що аналітичний облік ведеться за кожним виданим векселем.
Отже в бухгалтерському обліку з моменту видачі векселя обліковується заборгованість за кожним виданим векселем, а не за контрагентом, оскільки векселедержателем після його видачі може бути будь-яка інша юридична або фізична особа, в відповідності зі статтею 3 Закону України «Про обіг векселів в Україні», тобто після видачі векселя від може бути проданий, переведений (індосований) особою, якій видавався вексель будь-якій іншій особі.
Згідно зі статтею 77 Уніфікованого закону до простих векселів застосовуються такі ж положення, що стосуються переказних векселів, тією мірою, якою вони є сумісними з природою цих документів, а саме положення щодо: індосаменту (статті 11-20); строку платежу (статті 33-37); платежу (статті 38-42); права регресу у разі не платежу (статті 43-50, 52-54); платежу у порядку посередництва (статті 55, 59-63); копій (статті 67 і 68); змін (стаття 69); позовної давності (статті 70 і 71); неробочих днів, обчислення строків і заборони пільгових строків (статті 72, 73 і 74).
Відповідно до частини 1 статті 70 Уніфікованого закону позовні вимоги до акцептанта, які випливають з переказного векселя, погашаються із закінченням трьох років, які обчислюються від дати настання строку платежу.
Ця норма стосується не тільки векселедержателя, а всіх осіб, що мають право вимагати за векселем.
За правилами статей 11, 16 Уніфікованого закону будь-який переказний вексель, навіть виданий без прямого застереження про наказ, може бути переданий шляхом індосаменту. Власник переказного векселя вважається його законним держателем, якщо його право на вексель базується на безперервному ряді індосаментів, навіть якщо останній індосамент є бланковим.
Таким чином, вексель є інструментом комерційного кредиту, що виступає у вигляді відстрочення платежу за надані товари та послуги.
При цьому векселедавець не має можливості та не зобов`язаний отримувати відомості щодо обігу виданих векселів та передачі їх векселедержателем іншим особам.
Статтею 34 Уніфікованого закону встановлено, що переказний вексель строком за пред`явленням підлягає оплаті при його пред`явленні. Він повинен бути пред`явлений для платежу протягом одного року від дати його складання. Трасант може скоротити цей строк або обумовити більш тривалий строк. Ці строки можуть бути скорочені індосантами.
Відповідно до статті 43 Уніфікованого закону держатель може використати своє право регресу проти індосантів, трасанта та інших зобов`язань осіб при настанні строку платежу, якщо останній не був здійснений, а також до настання строку платежу за таких умов: якщо мала місце повна або часткова відмова здійснити акцепт; у разі банкрутства трасата (незалежно від того, здійснив він акцепт чи ні), або у разі припинення ним платежів, навіть якщо ця обставина не була встановлена судовим рішенням, або у разі безрезультатного звернення стягнення на його майно; у разі банкрутства трасанта за векселем, що не підлягає акцепту.
Наведені правові норми закріплюють право векселедержателя на дострокову реалізацію права вимоги за векселем за рахунок солідарно зобов`язаних осіб у разі, якщо до настання строку платежу відбудуться визначені Уніфікованим законом події, що унеможливлюють погашення такого векселя прямим боржником.
При цьому векселедержатель може використовувати простий вексель у розрахунках зі своїми контрагентами шляхом переводу власної заборгованості на векселедавця. У такому випадку припиняється право вимоги одного кредитора і виникає право вимоги в іншого кредитора.
Початок перебігу позовної давності у три роки щодо погашення грошових зобов`язань за простим векселем пов`язується з настанням строку платежу за таким векселем. Після закінчення такого строку позовної давності непогашена заборгованість відноситься до безповоротної фінансової допомоги, а у платника податку виникає обов`язок збільшити валовий доход на суму такої допомоги згідно із вимогами Податкового кодексу України.
Оскільки, частиною 3 статті 4 Закону визначено, що видача векселя відповідно до договору припиняє грошове зобов`язання щодо платежу за таким договором та обумовлює виникнення зобов`язання щодо платежу за векселем, логічним є, що така операція має знайти відображення в обліку векселедавця.
Також, згідно з частиною 3 статті 4 Закону № 2374-ІІІ умова щодо проведення розрахунків із застосуванням векселів має відображатися у відповідному договорі, укладеному в письмовій формі.
У силу ст. 75 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі простий вексель містить: назву "простий вексель", яка включена в текст документа і висловлена тією мовою, якою цей документ складений; безумовне зобов`язання сплатити визначену суму грошей; зазначення строку платежу; зазначення місця, в якому повинен бути здійснений платіж; найменування особи, якій або за наказом якої повинен бути здійснений платіж; зазначення дати і місця видачі простого векселя; підпис особи, яка видає документ (векселедавець).
За ст.76 Уніфікованого закону документ, у якому відсутній будь-який з реквізитів, зазначених у попередній статті, не має сили простого векселя, за винятком випадків, зазначених нижче у цій статті.
Якщо на переказному векселі є підписи осіб, нездатних зобов`язуватися за переказним векселем, або підроблені підписи, або підписи вигаданих осіб, або підписи, які з будь-яких інших підстав не можуть зобов`язувати тих осіб, які поставили їх на переказному векселі або від імені яких переказний вексель був підписаний, то зобов`язання інших осіб, які поставили свої підписи на ньому, є все ж таки юридично дійсними (ст. 7 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі).
У силу статті 77 Уніфікованого закону до простих векселів застосовуються такі самі положення, що стосуються переказних векселів, тією мірою, якою вони є сумісними з природою цих документів, а саме положення щодо, у тому числі, строку платежу (статті 33-37).
Уніфікований закон не пов`язує пропуск річного строку до пред`явлення до оплати простого векселя із втратою ним вексельної сили/припиненням зобов`язання з векселя. Це випливає зі змісту статті 53 Уніфікованого закону, якою встановлено, що після закінчення строків, встановлених для пред`явлення переказного векселя зі строком платежу за пред`явленням або у визначений строк від пред`явлення держатель втрачає свої права регресу проти індосантів, проти трасанта і проти інших зобов`язаних осіб, за винятком акцептанта. Інших наслідків закінчення строків, встановлених для пред`явлення переказного векселя зі строком платежу за пред`явленням або у визначений строк від пред`явлення, ані Уніфікований закон, ані Закон України «Про обіг векселів» не містять.
Частиною першою статті 70 Уніфікованого закону встановлено, що позовні вимоги до акцептанта, які випливають з переказного векселя, погашаються із закінченням трьох років, які обчислюються від дати настання строку платежу.
Норми статей 34, 53, 70 Уніфікованого закону у силу статті 77 цього ж закону так само застосовуються до простих векселів.
Отже, у силу статей 53, 78 Уніфікованого закону після закінчення строків, встановлених для пред`явлення переказного векселя зі строком платежу за пред`явленням, векселедержатель має право позову до векселедавця простого векселя протягом трьох років.
Матеріали справи свідчить, що векселя, видані позивачем ПРАТ «ІНГЗК», ПРАТ «ЦГЗК» та ПРАТ «ПІВГЗК», є простими векселями до пред`явлення.
ГУ ДПС визнав безповоротною фінансовою допомогою та доходом ДП «ЄОК» ПРАТ «ЦГЗК» в розмірі 7 351 506,42 грн, яка складається з сум векселів, виданих позивачем ПРАТ «ІНГЗК», ПРАТ «ЦГЗК» та ПРАТ «ПІВГЗК», відносно якої, на думку відповідача, минув строк позовної давності.
З наданих до матеріалів справи векселів вбачається, що: 
- векселю серії АА 0560606 перед ПРАТ «ІНГЗК» в розмірі 5 287 704,48 грн. вбачається подія з якої у позивача виникає обов`язок сплатити грошове зобов`язання – «за пред`явленням, але не раніше 31 грудня 2021 року»; 
- векселю серії АА 0560605 перед ПРАТ «ПІВГЗК» в розмірі 1 960 323,35 грн. вбачається подія з якої у позивача виникає обов`язок сплатити грошове зобов`язання – «за пред`явленням, але не раніше 27 травня 2015 року»; 
- векселю серії АА 1644113 перед ПРАТ «ЦГЗК» в розмірі 85 932 грн. вбачається подія з якої у позивача виникає обов`язок сплатити грошове зобов`язання – «за пред`явленням, але не раніше 23 червня 2014 року»; 
- векселю серії АА 1644114 перед ПРАТ «ЦГЗК» в розмірі 17 546,59 грн. вбачається подія з якої у позивача виникає обов`язок сплатити грошове зобов`язання – «за пред`явленням, але не раніше 23 грудня 2013 року». 
Отже, у векселях момент виникнення у ДП «ЄОК» ПРАТ «ЦГЗК» зобов`язання з оплати грошового зобов`язання за векселями пов`язаний з двома обставинами: а) настання дати – «не раніше…» б) настання події – «за пред`явленням». До моменту настання двох обставин у ДП «ЄОК» ПРАТ «ЦГЗК» відсутній обов`язок зі сплати грошового зобов`язання за вказаними векселями. 
Верховний Суд у постанові від 22 жовтня 2024 року у справа № 360/2196/2 дійшовши до висновку, що висновок податкового органу про заниження позивачем задекларованих доходів з податку на прибуток підприємств на загальну суму 1 726 706,15 грн., не відповідає фактичним матеріалам справи, отже, вказана заборгованість не вважається безнадійною, зазначив, що надаючи оцінку доводам відповідач на те, що поточний розрахунковий рахунок відкритий позивачем 04.04.2006, який був зазначений у векселі, був закритий 05.08.2019, суд апеляційної інстанції зазначив, що вказане не свідчить про не можливість у подальшому повідомлення про це векселеотримувача та перерахування коштів, у тому числі до їх строк погашення та не позбавляє їх вексельної сили. При цьому, відповідачем не враховано, що рахунки закриті після складання векселів, що не заборонено законодавством.
Аналіз положень статті 70 Уніфікованого закону дає підстави вважати, що позовні вимоги до акцептанта, які випливають з переказного векселя, погашаються із закінченням трьох років, які обчислюються від дати настання строку платежу.
Аналогічна правова позиція щодо обчислення початку строку позовної давності стосовно обігу простих векселів з датою погашення векселів - за пред`явленням викладена у постанові Верховного Суду у справі № 914/2441/15 від 01.08.2019.
Отже, висновки податкового органу ґрунтуються на припущеннях, строки сплати за векселями та строки пропуску позовної давності визначені без дослідження векселів, позиція відповідача не була змінена або уточнена після надання позивачем зазначених векселів до суду.
Також вирішуючи спір про правомірність рішення суб`єкта владних повноважень, адміністративний суд перевіряє це рішення на відповідність критеріям правомірності, встановленим частиною другою статті 2 КАС України. 
У разі якщо рішенням порушені права, свободи або законні інтереси особи, яка оскаржила до суду це рішення, суд визнає протиправним та скасовує індивідуальний акт чи окремі його положення, як це передбачено пунктом 2 частини першої статті 5 КАС України. 
Суд не наділений повноваженнями вносити зміни до рішення суб`єкта владних повноважень, зокрема визначити, яка сума податкового боргу підлягає стягненню, якщо сума податкового боргу в рішенні не вказана.
У постанові від 12 червня 2018 року у справі № 822/2198/17 Верховний Суд зазначив, що, визначаючи предмет доказування у справі, суди повинні виходити з обставин, якими контролюючий орган обґрунтовує свою позицію, при цьому належним доказом, яким встановлюється податкове правопорушення, є акт перевірки контролюючого органу.
За приписами пункту 58.1 статті 58 ПК України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт: невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації; завищення розміру задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу; заниження або завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки.
Згідно з абзацом 2 пункту 58.1 статті 58 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення містить підставу для такого нарахування (зменшення) податкового зобов`язання та/або зменшення суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, або заниження чи завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість; посилання на норму цього Кодексу та/або іншого закону, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи, відповідно до якої був зроблений розрахунок або перерахунок грошових зобов`язань платника податків; суму грошового зобов`язання, що повинен сплатити платник податку; суму зменшеного бюджетного відшкодування та/або зменшення від`ємного значення результатів господарської діяльності або від`ємного значення суми податку на додану вартість; граничні строки сплати грошового зобов`язання та/або строки виправлення платником податків показників податкової звітності; попередження про необхідність складення та реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної/розрахунку коригування до неї або про необхідність виправлення помилок, допущених під час зазначення реквізитів податкової накладної, у випадках, передбачених цим Кодексом; попередження про наслідки несплати грошового зобов`язання або внесення виправлень до показників податкової звітності в установлений строк; граничні строки, передбачені цим Кодексом для оскарження податкового повідомлення-рішення.
Суд зазначає що відповідно до абз. 6 п. 58.1 ст. 58 ПК України до податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов`язання (за наявності) та штрафних (фінансових) санкцій.
З аналізу вищенаведених норми вбачається, що податкове повідомлення-рішення, яким контролюючий орган нараховує платнику податків штрафну (фінансову) санкцію повинно містити обов`язкову підставу для такого нарахування.
Суд звертає увагу, що якщо спірне рішення (ППР) прийняте контролюючим органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення (зокрема, порушення законодавства, за які застосовуються відповідні санкції, та розмір останніх), таке рішення може бути визнане судом правомірним навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів. Технічні помилки не є недоліками форми оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.
Колегія суддів також враховує, що загальні підходи до оцінки недоліків форми рішення сформульовані Верховним Судом у постановах від 19 травня 2020 року у справі №820/2300/18, від 30 квітня 2020 року у справі №810/384/16, від 17 березня 2020 року у справі № 808/4140/15, від 25 січня 2019 року у справі №812/1112/16, від 23.11.2023 у справі № 815/3358/15, у яких Верховний Суд звертав увагу, що окремі дефекти форми рішення контролюючого органу не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування. Якщо спірне рішення прийняте контролюючим органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення (зокрема, порушення законодавства, за які застосовуються відповідні санкції, та розмір останніх), таке рішення може бути визнане судом правомірним навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів. Технічні помилки не є недоліками форми оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.
У постанові від 5 лютого 2021 року у справі №815/6356/15 Верховний Суд зазначив, що відсутність у податковому повідомленні-рішенні посилання на законодавчий акт, на підставі якого відповідачем застосовано штрафні санкції та визначено їх розмір суттєво впливає на правомірність такого рішення, а суд позбавляє можливості встановити дійсний предмет доказування. Такий суттєвий недолік свідчить про недотримання відповідачем вимог, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень і закріплені у частині другій статті 2 КАС України.
Суд зазначає, що відсутність у рішенні ГУ ДПС вичерпних відомостей, які б давали змогу перевірити його законність і обґрунтованість, позбавляє можливості встановити дійсний предмет доказування у справі. Такий суттєвий недолік свідчить про недотримання відповідачем вимог, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень і закріплені у частині другій статті 2 КАС України.
Аналогічний правовий висновок наведено в постанові Верховного Суду від 21 березня 2024 року справа № 560/1127/21.
При цьому, такі факти як помилки у найменуванні юридичної особи, її адреси, технічні помилки / описки у змісті податкового повідомлення-рішення / рішення, відсутність підпису посадової особи контролюючого органу, відсутність розрахунку до податкового повідомлення-рішення не впливають на його законність та не може бути самостійною підставою для визнання такого рішення контролюючого органу недійсним.
Вказаний висновок, міститься також і у постанові Верховного Суду від 23.11.2023 у справі № 815/3358/15, від 15 березня 2024 року у справі № 810/853/17.
Матеріали справи свідчать, що відповідач під час розрахунку бази оподаткування податку врахував суму іншого податку та періоди відмінні від перевіреного. 
Отже, податковим органом наведено хибний розрахунок заниження суми податкового зобов`язання податку на прибуток.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для скасування вказаних податкових повідомлень-рішень 0494050714, 0494010714 та 0494090714 від 03.09.2025.
Щодо податкового повідомлення-рішення № 0493940714 від 03.09.2025 колегія суддів зазначає наступне.
Як зазначалось, відсутність у рішенні ГУ ДПС вичерпних відомостей, які б давали змогу перевірити його законність і обґрунтованість, позбавляє можливості встановити дійсний предмет доказування у справі. Такий суттєвий недолік свідчить про недотримання відповідачем вимог, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень і закріплені у частині другій статті 2 КАС України.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 06 лютого 2018 у справі 826/15139/16 дійшов до наступного висновку: «Суди попередніх інстанцій обґрунтовано дійшли висновку про те, що відповідач невірно розрахував суму податкового зобов`язання, яке було визначено оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням. Колегія відхиляє доводи заявника касаційної скарги щодо виникнення у позивача податкового обв`язку зі сплати податку на землю, оскільки в оскаржуваних судових рішеннях міститься висновок про наявність у позивача цього обов`язку. Спірне рішення відповідача скасоване не через висновки судів попередніх інстанцій про відсутність у позивача вказаного податкового обов`язку, а через висновок про неправильний розрахунок відповідачем суми податкового зобов`язання. … Суд не може підміняти державний орган рішення якого оскаржується, вирішувати питання, які належать до його компетенції, усувати необґрунтованість оскаржуваного рішення в ході судового розгляду. Оскаржуване рішення не може ґрунтуватися на доказах, які отримані пізніше, ніж прийняте оскаржуване рішення». Підпунктом 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 ПК України «згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган».
Матеріали справи свідчать, що в оскаржуваному повідомленні-рішенні міститься помилки, а саме різні суми штрафів – 5100 грн та 3060 грн, що підтверджується відповідачем. 
Відповідачем або Державною податковою службою, на час ухвалення рішення суду першої інстанції, не приймалось рішення щодо виправленні описки у рішенні, його відкликання або скасування помилково прийнятого рішення з прийняттям нового.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що зазначене податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню.
Щодо податкового повідомлення-рішення № 0494330714 від 03.08.2025, колегія суддів зазначає наступне.
Пунктом 86.7 ст. 86 ПК України передбачено, що у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки (крім документальної позапланової перевірки, проведеної у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу), вони мають право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення, додаткові документи і пояснення є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.
Підпунктом 86.7.1 п. 86.7 ст.86 ПК України встановлено, що розгляд матеріалів перевірки здійснюється комісією з питань розгляду заперечень контролюючого органу протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів і пояснень відповідно до цього пункту (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у запереченнях, додаткових документах та поясненнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Згідно пп. 86.7.4 п. 86.7.3 ст. 86 ПК України, при розгляді матеріалів перевірки контролюючим органом досліджуються всі наявні фактичні дані, що стосуються предмета розгляду, у тому числі документи, надані платником податків або витребувані у нього, письмові та усні пояснення платника податку, інші фактичні дані, що наявні або доступні контролюючому органу. За результатами розгляду матеріалів перевірки комісія з розгляду заперечень приймає висновок, що є невід`ємною частиною матеріалів перевірки»
Відповідно до пп. 86.7.5. п. 86.7 ст. 86 ПК України, податкове повідомленнярішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу на підставі висновку комісії контролюючого органу з питань розгляду заперечень протягом п`яти робочих днів, наступних за днем прийняття такого висновку комісією і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків, у порядку, визначеному підпунктом 86.7.1 цього пункту.
З 25 квітня 2025 року набули чинності важливі зміни до Порядку оформлення результатів документальних перевірок, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015 № 727 (у редакції наказу Мінфіну від 14.03.2025 № 151).
За п.1 Розділу І Порядку, цей Порядок розроблено відповідно до вимог Податкового кодексу України (далі - Податковий кодекс) для застосування посадовими особами контролюючих органів при оформленні результатів документальних перевірок платників податків (у розумінні статті 15 Податкового кодексу) (далі - платники податків) дотримання податкового, валютного законодавства, законодавства про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - законодавство з єдиного внеску) та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
За п.1 Розділу ІІ Порядку, результати документальних перевірок оформлюються у формі акта або довідки документальної перевірки. У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт документальної перевірки, а в разі відсутності порушень - довідка документальної перевірки.
Відповідно до п.1 Розділу V Порядку, до підписання акта (довідки) документальної перевірки враховуються пояснення (у разі наявності), надані платником податків, посадовими особами платника податків (керівником платника податків або уповноваженою ним особою) під час перевірки.
У разі надання заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів і пояснень щодо встановлених перевіркою порушень акт перевірки, заперечення та/або додаткові документи і пояснення розглядаються комісією такого контролюючого органу з питань розгляду заперечень та пояснень до акта перевірки (далі - комісія з питань розгляду заперечень), яка є постійно діючим колегіальним органом при відповідних контролюючих органах. Склад комісії та порядок її роботи затверджується наказом керівника контролюючого органу.
Матеріали справи свідчать, що Акт перевірки № 3387/04-36-07-14-04/31578371 складено 01.08.2025. Спірне податкове повідомлення-рішення прийнято 03.08.2025. 14.08.2025 позивач подав заперечення на Акт перевірки. 
З огляду на викладене, на момент винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, податкове зобов`язання не було узгодженим, а тому підлягає скасуванню.
На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що зазначене податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню.
Щодо податкових повідомлень-рішень № 0494190714, 0494410714 від 03.09.2025, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до положень підпунктів 19-1.1, 19-1.1.2 пункту 19-1.1.статті 19-1 ПК України контролюючі органи, що визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, виконують такі функції, зокрема, здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків, контролюють своєчасність подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів.
За положенням підпункту 20.1.4, 20.1.19 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення; застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості суб`єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.
Відповідно до п.61.1, 61.2 ст.61 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Податковим правопорушенням, у відповідності із п. 109.1 ст. 109 Податкового кодексу України, є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (у т. ч. осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом.
Відповідальність за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, визначено у статті 111 ПК України, відповідно до якої за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються такі види юридичної відповідальності: фінансова; адміністративна; кримінальна.
Фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом та іншими законами. Фінансова відповідальність, що встановлюється згідно з цим Кодексом, застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) (пункт 111.2 статті 111 ПК України).
Особа вважається такою, що вчинила правопорушення повторно, якщо вона була притягнута до відповідальності у встановленому цим Кодексом порядку (111.4 статті 111 ПК України).
Відповідно до п. 112.1, п. 112.2 ст. 112 ПК України особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення за умови наявності в її діянні (дії або бездіяльності) вини, крім випадків, передбачених цим Кодексом. 
Особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання.
Вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються достатніми, якщо контролюючий орган не доведе, що, вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.
Як передбачено у пункті 112.7 статті 112 ПК України у разі якщо контролюючий орган не доведе, що платник податків мав можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжив достатніх заходів щодо їх дотримання, платник податків не може бути притягнутий до відповідальності за таке порушення. Положення цього пункту застосовуються виключно в разі, якщо умовою притягнення до фінансової відповідальності за податкове правопорушення є наявність вини платника податків.
Усі сумніви щодо наявності обставин, за яких особа може бути притягнута до відповідальності за порушення податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючий орган, трактуються на користь такої особи.
Також цієї нормою у пункті 112.8 визначено обставини, що звільняють від фінансової відповідальності за вчинення податкових правопорушень та порушення іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а у статті 112-1 Податкового кодексу України - обставини, що пом`якшують відповідальність особи.
Невиконання або неналежне виконання встановлених законодавством правил завжди є наслідком дій (бездіяльності) особи, які кваліфікуються як умисні, оскільки як невиконання так і неналежне виконання є порушенням обов`язків, закріплених за платником податків у статті 16 Податкового кодексу України. Вина є характеризуючою обставиною дій (бездіяльності) особи, яка полягає у тому, що особа повинна та може дотримуватися встановлених Кодексом правил та норм. Вина в податкових правопорушеннях завжди нерозривно пов`язана з встановленням умислу. У противагу цьому слід зазначити, що умисел у діях платника податків відсутній, якщо результат його поведінки не залежить від змісту і порядку дій. Тобто у разі, коли платник, діючи своєчасно, добросовісно й з належною обачністю не зміг би уникнути негативних наслідків податкового характеру. Відтак, особа вважається такою, що умисно допустила порушення податкової дисципліни, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких Податкового кодексу України передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання.
Обов`язок доведення вини покладено на контролюючий орган, без виконання якого особу неможливо притягнути до фінансової відповідальності за податкове правопорушення, для кваліфікації якого умовою є наявність вини.
У випадку встановлення контролюючим органом під час проведення перевірки на підставі сукупності відповідних даних податкової інформації обставин, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог податкового законодавства, контролюючий орган не позбавлений можливості констатувати в діяннях платника податків вини в умисній формі. Такі обставини з відповідним обґрунтуванням висновків про умисність діяння в обов`язковому порядку мають бути зазначені в акті перевірки, який за усталеною позицією Верховного Суду є носієм доказової інформації щодо виявленого порушення.
ПК України покладено на контролюючий орган, без виконання якого, особу неможливо притягнути до фінансової відповідальності за податкове правопорушення, для кваліфікації якого, умовою є наявність вини.
При цьому подання заперечень на акт перевірки є правом, а не обов`язком платника податків, а тому контролюючий орган безпосередньо вже в акті перевірки має зазначити усі обставини, які у подальшому будуть предметом розгляду під час прийняття податкового повідомлення-рішення. Виконання такої вимоги забезпечує розуміння платником податків встановленого контролюючим органом складу правопорушення, за яке його може бути притягнуто до відповідальності, та забезпечує реальну можливість реалізації права, передбаченого пунктом 86.7 статті 86 ПК України, щодо надання своїх заперечень та додаткових документів і пояснень, зокрема, але не виключно таких, що спростовують встановлені обставини та висновки щодо наявності вини, підтверджують існування пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу.
Відсутність в акті перевірки інформації, яка характеризує таку ознаку виявленого діяння як умисність, вказує на необґрунтованість прийняття в подальшому податкового повідомлення-рішення.
При цьому, згідно п. 109.3 ст. 109 Кодексу, необхідною умовою притягнення особи до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення є встановлення контролюючими органами вини особи, лише у випадках визначених пунктом 119.3 статті 119, пунктами 123.2 - 123.5 статті 123, пунктами 124.2, 124.3 статті 124, пунктами 125-1.2 - 125-1.4 статті 125-1 цього Кодексу.
У всіх інших випадках визначених Кодексом, за які передбачена фінансова відповідальність, обов`язок встановлення вини особи на контролюючі органи не покладений. Підставою для притягнення особи до фінансової відповідальності є виключно не дотримання нею вимог Кодексу, за які така відповідальність встановлена.
Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у постанові від 03.08.2023 року по справі №520/22505/21, від 19 травня 2026 року у справі № 160/24407/24
У контексті обставин цієї справи, судами було констатовано, що за відсутності в Акті перевірки відповідних доказів наявності вини платника податків, податкові повідомлення-рішення мають бути скасовані.
На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що зазначене податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню.
Таким чином, суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідачем протиправно було складено спірні податкові повідомлення-рішення у відповідній частині.
Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що фактично доводи апеляційної скарги ґрунтуються на поясненнях та обставинах які надавались апелянтом суду першої інстанції в ході розгляду справи, які судом було досліджено та надано їм оцінку. Апелянтом в скарзі не наведено жодного доводу та доказів в спростування або помилковість висновків суду першої інстанції, не зазначено в чому саме полягає порушення судом першої норм матеріального права або помилковість оцінки обставин в справі. 
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому при таких обставинах апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись статями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 січня 2026 року у справі №160/33515/25 залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 січня 2026 року у справі №160/33515/25 залишити без змін.
Вступна та резолютивна частини постанови складені 27 травня 2026 року, в повному обсязі постанова складена 24 червня 2026 року. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дати складання повного тексту постанови.

Головуючий - суддя С.В. Білак 

суддя І.В. Юрко 

суддя С.В. Чабаненко