Справа № 450/2349/24  Провадження № 1-кп/450/110/26 	

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2026 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 
при секретарі ОСОБА_2 
з участю прокурора ОСОБА_3 
обвинуваченого ОСОБА_4 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Пустомити матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесених в ЄРДР за №12024141430000119 від 08.02.2024 р. відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , з вищою освітою, який не працює, не одружений, не має на утриманні малолітніх і неповнолітніх дітей, не є особою з інвалідністю, не депутат, не адвокат, не нотаріус, на психіатричному та наркологічному обліках не перебуває, військовозобов"язаний, не військовослужбовець, раніше судимий вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 15.07.2024 р. за ч.4 ст.286-1, ч.1 ст.382, 70 КК України до покарання у виді 9 (дев"яти) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 (десять) років, на даний час відбуває покарання у Державній установі "Дрогобицька виправна колонія № 40", 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України,-

в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_4 , маючи умисел на привласнення коштів, як комерційний посередник ФОП ОСОБА_5 "ТМ Мобільна оптика", свідомо порушуючи умови договору комісії на продаж товарів №1 від 01.05.2022 р., отримав у 2022 р. від ФОП ОСОБА_5 "ТМ Мобільна оптика" товар відповідно до накладних на переміщення, та 15.11.2022 р., перебуваючи поруч магазину за адресою Львівська обл., Червоноградський (Шептицький) р-н, смт.Жвирка на вул.Лесі Українки, більш детальної адреси та часу досудовим розслідуванням не встановлено, здійснив продаж окулярів під номером замовлення №31075 громадянці ОСОБА_6 , а саме оправи марки «Сorrado» вартістю 1690,00 грн. і лінз моделі «Leke» вартістю 9010,00 грн., загальною вартістю 10700,00 грн., отримавши від останньої кошти авансом в сумі 200,00 грн., які вніс на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_5 , а в подальшому отримавши решту коштів в сумі 10500,00 грн. не відобразив по базі даних, привласнивши такі.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненому визнав повністю та пояснив, що обставини, які викладені в обвинувальному акті, відповідають дійсності. Вказані кошти він привласнив, оскільки ФОП ОСОБА_5 не платив йому заробітну плату. Гроші йому були необхідні для лікування його матері. Заявлений до цього цивільний позов в частині стягнення 10500,00 грн. визнав повністю. У вчиненому щиро розкаюється та просить його суворо не карати. 
Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його винуватість стверджується іншими доказами, зібраними по кримінальному провадженні. Однак, суд визнає недоцільним дослідження доказів про фактичні обставини справи, які ніким не оспорюються, оскільки проти цього не заперечують учасники судового розгляду.
Таким чином, аналізуючи зібрані по кримінальному провадженні докази, суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення і його дії слід кваліфікувати за ч.4 ст.191 КК України, оскільки він здійснив в умовах воєнного стану привласнення чужого майна, яке йому було ввірене.
Судом встановлено, що за вказаним вище епізодом дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані органом обвинувачення за ч.4 ст.191 КК України, а саме вчинення в умовах воєнного стану привласнення чужого майна, яке йому було ввірене, повторно.
Проте, ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 06.05.2026 р., яка набрала законної сили, кримінальне провадження №12024141430000119 від 08.02.2024 р. про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191 КК України, окрім епізоду, який мав місце 15.11.2022 р. поруч магазину, що розташований за адресою Львівська обл., Червоноградський (Шептицький) р-н, смт.Жвирка, вул.Лесі Українки, на загальну суму 10500,00 грн., закрито згідно п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв"язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, а цивільний позов ОСОБА_5 в частині стягнення завданої майнової шкоди розміром 55485,00 грн. залишено без розгляду.
Отже, кваліфікуючу ознаку повторність слід виключити з обвинувачення ОСОБА_4 за ч.4 ст.191 КК України.
Обираючи обвинуваченому ОСОБА_4 міру покарання, суд бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винуватого, який раніше судимий вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 15.07.2024 р. за ч.4 ст.286-1, ч.1 ст.382, 70 КК України до покарання у виді 9 (дев"яти) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 (десять) років, на наркологічному і психіатричному обліках не перебуває, не одружений, не має на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, посередньо характеризується по місцю народження реєстрації і проживання, обставини, які пом"якшують покарання, зокрема щире каяття, визнання своєї винуватості та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність обтяжуючих покарання обставин, приходить до переконання обрати покарання в межах санції ч.4 ст.191 КК України у виді позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади та займатися діяльністю, що пов"язані з обліком, зберіганням або розпорядженням товарно-матеріальних цінностей. 
Окрім цього, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 засуджений вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 15.07.2024 р. за ч.4 ст.286-1, ч.1 ст.382, 70 КК України до покарання у виді 9 (дев"яти) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 (десять) років, згідно якого строк відбування основного покарання визначено з 23.01.2024 р. 
Відтак, при призначенні покарання слід врахувати вимоги ч.4 ст.70 КК України. 
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду і міри покарання суд керується загальними засадами призначення покарання, принципом пропорційності заходу переслідування меті, як він розтлумачений Європейським судом з прав людини у п.38 рішення "Ізмайлов проти Росії" від 16 жовтня 2008 р. та у п.п.34, 41 рішення "Швидка проти України" від 30 жовтня 2014 р.
Згідно ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Запобіжний захід, процесуальні витрати та арешти майна відсутні, а речові докази, зокрема оригінали документів і зошити в кількості 2 шт., слід повернути належним власникам або володільцям такого майна.
Що стосується заявленого цивільного позову представником потерпілого ОСОБА_5 ОСОБА_7 , який в судовому засіданні не заперечується обвинуваченим ОСОБА_4 в частині заподіяння ним матеріальної шкоди розміром 10500,00 грн., суд приходить до наступного висновку.
Статтею 127 КПК України визначено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
В силу ст.128 КПК України, враховуючи неврегульованість кримінально-процесуальним законом процесуальних відносин між сторонами, що виникли у зв"язку з цивільним позовом, до них підлягають застосуванню норми Цивільно-процесуального законодавства України.
Вимогами ст.22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на її відшкодування. Збитками, зокрема, є витрати, яких особа зазнала у зв"язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
У відповідності до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Враховуючи спричинення потерпілому  ОСОБА_5  кримінальним правопорушенням майнової шкоди в розмірі 10500,00 грн., така підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 . 
Керуючись ст.ст.369, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,- 

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п"яти) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади та займатися діяльністю, що пов"язані з обліком, зберіганням або розпорядженням товарно-матеріальних цінностей, строком 2 (два) роки. 
Згідно ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання покарань за даним вироком та вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 15.07.2024 р., остаточно призначити покарання ОСОБА_4 у виді 9 (дев"яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади та займатися діяльністю, що пов"язані з обліком, зберіганням або розпорядженням товарно-матеріальних цінностей, строком 2 (два) роки, та позбавленням права керування транспортними засобами строком 10 (десять) років.
Строк відбування основного покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з 23.01.2024 р. 
Речові докази, зокрема оригінали документів і зошити в кількості 2 шт., - повернути належним власникам або володільцям такого майна.
Стягнути із засудженого ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_5 10500,00 грн. завданої майнової шкоди.
На вирок може бути подано апеляцію до Львівського апеляційного суду через Пустомитівський районний суд Львівської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Суддя           ОСОБА_1