Справа № 638/6470/26
Провадження № 2/638/6905/26
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
Іменем України
07 травня 2026 року        м. Харків
Шевченківський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді Латки І.П.,
за участю секретаря судового засідання Мяснянкіної Г.П.,
учасники справи:
позивач - Харківська міська філія Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України»,
відповідач – ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Харківської міської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з розподілу природного газу,
ВСТАНОВИВ:
У березні 2026 року Харківська міська філія Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило суд стягнути з відповідача заборгованість за послуги з розподілу природного газу станом на 28.02.2026 року у розмірі 12212,90 грн. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є суб`єктом господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників) на території Харківської області починаючи з 01.07.2023, зокрема надає послуги з розподілу природного газу за адресою домоволодіння: АДРЕСА_1 . Відповідач, як споживач природного газу за вказаною адресою, де на її ім`я відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 , не виконує свої зобов`язання з оплати послуг з розподілу природного газу, у зв`язку з чим станом на 28.02.2026 має заборгованість у розмірі 192012,90 грн. На момент подачі позовної заяви на рахунок позивача від відповідача не надходило оплати заборгованості за послуги розподілу природного газу перед Харківською філіє ТОВ «Газорозподільні мережі України, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутись до суду за захистом свого порушеного права.
Ухвалою суду від 01 квітня 2026 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін про судове засідання. Встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення цієї ухвали на подання відзиву на позовну заяву.
У встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження відповідач відзиву на позовну заяву не подала, у зв`язку з чим суд розглядає справу на підставі наявних матеріалів згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України.
В судове засідання сторони не з`явилися. Позивач просив справу розглянути за його відсутністю. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про судове засідання, причини неявки суду не повідомила, з клопотанням про відкладення розгляду справи не зверталася.
З урахуванням викладеного, керуючись ч. 3 ст. 131, ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, на підставі ухвали від 07 травня 2026 року суд провів заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з огляду на таке.
Судом встановлено, що Харківська філія Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» відповідно до постанови НКРЕКП від 26.12.2022 №1839 «Про видачу ліцензії з розподілу природного газу ТОВ «Газорозподільні мережі України» із змінами, внесеними постановою НКРЕКП від 28.06.2023 №1131, здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників) на території Харківської області починаючи з 01.07.2023.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим 16.08.2017 року державним нотаріусом Ізюмської державної нотаріальної контори за реєстровим № 3-1295, та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 94717990 від 16.08.2017.
Згідно з Випискою з особового рахунку, складеною позивачем,за адресою: АДРЕСА_1 , де відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 , EIC код 56XM33D97328946J, споживач ОСОБА_1 , обсяг спожитого природного газу за газовий рік з 01.10.2021 р. по 30.09.2022р. - 2 036,86 куб.м, величина місячного обсягу річної замовленої потужності на 2023р. - 169,74 куб.м.; обсяг спожитого природного газу за газовий рік з 01.10.2022р. по 30.09.2023р. - 3 253,06 куб.м., величина місячного обсягу річної замовленої потужності на 2024р. - 271,09 куб.м.; обсяг спожитого природного газу за газовий рік з 01.10.2023р. по 30.09.2024р. - 3 194,00 куб.м., величина місячного обсягу річної замовленої потужності на 2025р. – 266,17 куб.м.; обсяг спожитого природного газу за газовий рік з 01.10.2024р. по 30.09.2025р. - 3 480,68 куб.м., величина місячного обсягу річної замовленої потужності на 2026р. – 290,06 куб.м.; загальний розмір заборгованості за послуги розподілу природного газу за період з 01.07.2023 до 28.02.2026 становить 19212,90 грн.
Згідно з ч. 4, 5 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.
Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить.
Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.
Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
Пунктом 2 частини 1 статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що до житлово-комунальних послуг належать, зокрема, послуги з постачання та розподілу природного газу.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Згідно з ч. 1 ст. 9 вищевказаного Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26.09.2018 у справі № 750/12850/16-ц, від 06.11.2019 у справі № 642/2858/16, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі № 712/8916/17).
Правовідносини між споживачем та газорозподільною організацією врегульовані Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2494, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1379/27824 (далі – Кодекс ГРС), а також договором, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2498 «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу».
Законом України «Про ринок природного газу» визначено правові засади функціонування ринку природного газу України, заснованого на принципах вільної конкуренції, належного захисту прав споживачів та безпеки постачання природного газу, а також здатного до інтеграції з ринками природного газу держав - сторін Енергетичного Співтовариства, у тому числі шляхом створення регіональних ринків природного газу.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.
Частиною 1 статті 38 Закону визначено, що права та обов`язки оператора газорозподільної системи визначаються цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, кодексом газотранспортної системи, кодексом газорозподільних систем, а також договором розподілу природного газу.
Згідно з ч. 1-2 Закону Розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Оператор газорозподільної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів розподілу природного газу з замовниками. Договір розподілу природного газу є публічним.
Стаття 40 Закону України «Про ринок природного газу» від 09.04.2015 №329-VIII (надалі - Закон №329) визначає, що розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами, а за договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу (ч. 2); Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором, а договір розподілу природного газу є публічним (ч. 2). 
Відповідно до вимог Закону України «Про ринок природного газу», постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2494 від 30 вересня 2015 року було розроблено та затверджено Кодекс газорозподільних систем. 
Відповідно до ст. 1 Кодексу ГРC оператор газорозподільної системи – суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.
Підпунктом 3 пунктом 1 глави 1 розділу І Кодексу ГРС встановлено, що дія цього Кодексу ГРС поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем, та на їх постачальників.
Відповідно до частини 1 статті 40 Закону України «Про ринок природного газу» розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому Кодексом ГРС та іншими нормативно- правовими актами.
Згідно з частиною 2 зазначеної статті Закону типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором.
Пунктом 2 глави 1 розділу VI Кодексу ГРС, зокрема, передбачено, що доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2498 (далі – Договір).
Пунктом 1 глави 3 розділу VI Кодексу ГРС передбачено, що споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт. Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається.
На виконання пункту 2 Кодексу ГРС типовий договір розподілу природного газу розміщено на веб-сайті розміщеного на веб-сайті ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» у вільному доступі в мережі Інтернет https://grmu.com.ua/.
Відповідно до пункту 1 вказаного Типового договору цей договір є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу Споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта Споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.
Цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного Кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього Договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу (п. 1.3. Договору).
Згідно з п. 2.1 Договору за цим Договором Оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором. 
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
За змістом ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі (ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України). 
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті обставин цієї справи, суд зазначає, що позивач належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами довів обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, та які входять до предмету доказування у справі, а саме факт надання позивачем відповідачу протягом 01.07.2023-28.02.2026 послуг з розподілу природного газу на суму 19212,90 грн, вартість яких не була сплачена відповідачем, яка є споживачем послуг з розподілу природного газу, які надаються їй за адресою: АДРЕСА_1 , за особовим рахунком № НОМЕР_1 .
Обґрунтування надання відповідачу зазначених послуг у такому обсязі підтверджується Випискою з особового рахунку № НОМЕР_1 , в якому міститься інформація про тарифи (затверджено на рівні 2,388 грн за 1 куб.м (з ПДВ) відповідно до Постанови НКРЕКП від 28.06.2023 № 1142 Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 30.12.2022 №1944), обсяг спожитого природного газу за газові роки з 01.10.2021 до 30.09.2022, з 01.10.2022 до 30.09.2023, з 01.10.2023 до 30.09.2024, з 01.10.2024 до 30.09.2025, на підставі яких визначено величину місячного обсягу річної замовленої потужності на 2023, 2024, 2025 та 2026 роки відповідно. Достовірність відображених у Виписці відомостей відповідачем не спростовано. 
Всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України відповідач заборгованість за послуги з розподілу природного газу за період з 01.07.2023 до 28.02.2026 у розмірі 19212,90 грн не спростувала, доказів своєчасної та повної оплати вказаних житлово-комунальних послуг, які були нею спожиті, не надала, як і не надала власного контррозрахунку, підтвердженого відповідними доказами. Доказів того, що відповідач звертався до позивача з претензіями чи іншими заяви про невідповідність показників, ініціювала складання акту звірки показників, тощо, матеріали справи не містять. 
Зазначені обставини дають підстави стверджувати, що невиконання відповідачем своїх зобов`язань з оплати послуг з розподілу природного газу за період з 01.07.2023 до 28.02.2026 на суму 19212,90 грн порушило цивільні права та законні інтереси позивача, що є підставою для судового захисту таких прав та інтересів позивача в обраний спосіб.
З урахуванням викладеного, суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі та стягує з ОСОБА_1 на користь Харківської міської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» заборгованість за послуги з розподілу природного газуза період з 01.07.2023 до 28.02.2026 у розмірі 19212,90 грн.
На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2662,40 грн.
Керуючись ст. 4, 10, 12-13, 76-81, 89, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 279-280, 354, 355 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги Харківської міської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з розподілу природного газу – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Харківської міської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» (код ЄДРПОУ 45051254, адреса: м. Харків, вул. Безлюдівська, будинок 1, на банківські реквізити: IBAN: НОМЕР_3 в Харківському обласному управлінні АТ «Ощадбанк», МФО 351823, код ЄДРПОУ 45051254) заборгованість за послугу з розподілу природного газуза період з 01 липня 2023 року до 28 лютого 2026 року у розмірі 19212,90 грн (дев`ятнадцять тисяч двісті дванадцять гривень 90 копійок).
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Харківської міської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» (код ЄДРПОУ 45051254, адреса: м. Харків, вул. Безлюдівська, будинок 1, на банківські реквізити: IBAN: НОМЕР_4 в Харківському обласному управлінні АТ «Ощадбанк», МФО351823, код ЄДРПОУ 45051254) судовий збір у розмірі 2662,40 грн (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні 40 копійок).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Рішення може бути оскаржено позивачем до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи
Повне заочне рішення складено 15 квітня 2026 року.

Суддя І.П. Латка