Справа № 297/745/26

ВИРОК 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2026 року  м. Берегове 
Берегівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді        ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , яка брала участь в режимі відеоконференції, розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026071060000026 від 11.01.2026 року, яке надійшло з обвинувальним актом, за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луганськ, мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей, непрацюючого, у порядку ст. 89 КК України не судимого,

за ч. 4 ст. 185 КК України,

встановив:
ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, у період дії правового режиму воєнного стану, 10.01.2026 року у проміжок часу з 16 год. 00 хв. до 17 год. 20 хв., точний час досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи на АДРЕСА_3 поблизу багатоповерхового житлового будинку АДРЕСА_4 , шляхом вільного доступу через незачинені двері проник до під`їзду вказаного будинку, після чого, пошкодивши серцевину замкового механізму вхідних дверей квартири АДРЕСА_5 , незаконно проник до зазначеного житла, де умисно таємно заволодів майном потерпілої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме грошовими коштами в сумі 500 грн., що перебували в шухляді шафи-комода у коридорі, та ювелірними виробами, що знаходилися в серванті вітальної кімнати: парою золотих сережок із червоним каменем вагою 3 г., вартістю 11 349 грн., чоловічим золотим ланцюжком вагою 10 г., вартістю 37 830 грн., квадратним золотим кулоном вагою 2 г., вартістю 7 566 грн., золотим кулоном з бурштиновим каменем вагою 2 г., вартістю 7 566 грн., жіночим золотим перстнем (печаткою) вагою 5 г., вартістю 1 815 грн., золотим кільцем з рожевим каменем вагою 6 г., вартістю 22 698 грн. та золотим кільцем з червоним каменем вагою 6 г., вартістю 22 698 грн., а всього загальною вартістю 129 122 грн., після чого розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 129 122 грн., що підтверджується висновком експерта від 15.01.2026 року. 
На думку суду, обвинуваченого ОСОБА_4 слід визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаній з проникненням у житло, вчиненій в умовах воєнного стану.
Доказами на підтвердження встановлених обставин є наступне.
Так, обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у пред`явленому обвинувачені визнав повністю, щиро розкаявся та показав, що 10 січня цього року в період з 16 по 17 годину з метою крадіжки якихось цінностей взяв з собою викрутку, пішов з дому та навмання зайшов до під`їзду багатоповерхового будинку та декілька разів подзвонив у двері однієї з квартир. Переконавшись, що в квартирі нікого немає, оскільки двері не відкрили, та ніхто за ним не спостерігає, за допомогою викрутки звернув, пошкодив серцевину замка вхідних дверей та проник до квартири. Він обшукав квартиру на предмет наявності цінностей. Так, в тумбочці біля вхідних дверей він знайшов та викрав 500 гривень, в одній з кімнат у серванті в скляній вазі виявив та викрав ювелірні вироби: сережки, ланцюжки, кулони та кільця, які вказані в обвинувальному акті. Вказані ювелірні вироби здав в залог знайомому за 10 000 гривень, пояснив, що вони належать дружині. Обвинувачений ствердив, що дану крадіжку вчинив, оскільки йому терміново потрібні були гроші на лікування молодшого сина дружини, який в той час знаходився в лікарні з хворобою цукрового діабету.
Відповідно до ст. 349 КПК України за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений, його захисник та прокурор не оспорюють обставини справи та судом з`ясовано, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, тому суд за їх згодою відповідно до частин 3 і 4 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням обставин, які його характеризують. 
Відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, повинно бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.
Отже, суд обираючи покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 слід визнати його щире каяття, згідно з актом про встановлення факту проживання сім`ї від 20.04.2026 року має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, в тому числі дитину, яка хворіє на цукровий діабет та потребує постійного стороннього догляду (а. с. 135-136, 137, 138-140, 141-142), потерпіла претензій до обвинуваченого не має (а. с. 101).
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно з ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Згідно з досудовою доповіддю, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого ОСОБА_4 , його спосіб життя, історію правопорушень, а також високу ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства, у тому числі окремих осіб. На думку органу пробації, застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.
Статтею 69 КК України встановлено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Системне тлумачення вказаної норми кримінального закону свідчить про те, що призначення особі більш м`якого покарання ніж передбачено законом, можливе лише за умови, якщо судом буде установлено декілька обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. Одночасно суд зобов`язаний врахувати і особу винного та в сукупності з вищевказаними обставинами прийняти рішення щодо можливості призначення основного покарання нижчого від найнижчої межі.
Відповідно до постанови Верховного Суду від 16.01.2025 року у справі N 161/3073/23 при визначенні поняття і змісту обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд має виходити із системного тлумачення статей 66 та 69 КК України і тих статей Особливої частини Кодексу, що визначають певні обставини як ознаки привілейованих складів кримінального правопорушення, що істотно зменшують їх суспільну небезпечність, наслідком чого є зниження ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. Ці обставини в сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було б явно несправедливим.
Ці обставини в сукупності настільки істотно знижують ступінь суспільної небезпечності вчиненого обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення, що призначення йому навіть мінімального покарання в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України було б явно несправедливим.
У зв`язку з наявністю вищевикладених обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, який щиро розкаявся, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, в тому числі дитину, яка хворіє на цукровий діабет та потребує постійного стороннього догляду, відсутність претензій з боку потерпілої, а також з урахуванням правової позиції Верховного Суду викладеній у постанові від 16.01.2025 року (справа N 161/3073/23), суд приходить до висновку, що при призначенні покарання за ч. 4 ст. 185 КК України до обвинуваченого слід застосувати ст. 69 КК України та призначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 4 ст. 185 КК України. 
Суд вважає, що таке покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним та достатнім для виправлення, попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень.
Крім того, з метою забезпечення виконання остаточного судового рішення та уникнення обвинуваченим ОСОБА_4 покарання, а також запобігання спробам передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, суд у відповідності ст. 183 КПК України вважає за необхідним продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід, продовжений ухвалою суду від 26.03.2026 року, у вигляді тримання під вартою з визначенням застави до набрання вироком законної сили. 
Так, згідно п. 9 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику застосування судами першої та апеляційної інстанцій процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою» у разі визнання особи винуватою у резолютивній частині вироку зазначається рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження (абз. 10 п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК). У провадження у КПК порядку забезпечення контролю за доцільністю та обґрунтованістю застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою під час судового провадження зумовлене необхідністю надання суду процесуальних механізмів для оперативного вирішення провадження та заборони свавільного обмеження права людини на свободу шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення строку його застосування.
Аналізуючи правові позиції, сформульовані у рішеннях Європейського суду з прав людини, (зокрема у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року, можна дійти висновку про те, що в обвинувальному вироку суд повинен визначати дату закінчення дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Проте у вітчизняній судовій практиці сформувалася й інша позиція, а саме, що під час ухвалення обвинувального вироку питання щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою пов`язане із необхідністю його виконання. Тому у вироку суд може зазначити про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою діятиме до набрання вироком законної сили.
Суд застосовує запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у такому випадку з метою забезпечення виконання остаточного судового рішення.
Процесуальні витрати за проведення судової дактилоскопічної експертизи, відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави в особі Закарпатського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України в сумі 3 565,60 гривень (а. с. 104).
Речові докази: 1) шість відбитків папілярних ліній пальців рук, які були вилучені з серванта вітальної кімнати квартири, що за адресою: АДРЕСА_6 , які під час вилучення перекопійовані на два листи формату А4 та зберігаються в матеріалах кримінального провадження, слід надалі зберігати в матеріалах кримінального провадження органу досудового розслідування; 2) 4 (чотири) фото ювелірних виробів, що надала потерпіла, а саме фото пари золотих сережок з червоним каменем, два фото чоловічого золотого ланцюжка та фото золотого кільця з рожевим каменем, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження, слід повернути потерпілій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканці АДРЕСА_6 , як власнику; 3) пара взуття (чоботи) чорного кольору 43 розміру з слідами іржі на поверхні, які поміщено до спецпакета WAR1381971, джинси синього кольору, які поміщено до спецпакета WAR1381972, куртка чорного кольору з сірими рукавами, яку поміщено до спецпакета WAR1672338, які було виявлено та вилучено з підвального приміщення будинку № 119 по вул. Мужайській в м. Берегове, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області, що за адресою: м. Берегове, вул. Іштвана Сечені, 13, слід повернути ОСОБА_4 , як власнику; 4) фото платіжної інструкції (квитанції), відповідно до якої ОСОБА_7 здійснив переказ грошових коштів у сумі 10 000 грн. на рахунок № НОМЕР_1 , який, зі слів свідка, був зазначений та наданий ОСОБА_4 , яка зберігається в матеріалах кримінального провадження, слід надалі зберігати в матеріалах кримінального провадження органу досудового розслідування; 5) пара золотих сережок з порожнім отвором для каміння вагою 3 г., чоловічий золотий ланцюжок вагою 10 г., жіночий золотий перстень (печатка) вагою 5 г. та два золоті кільця з порожніми отворами для каміння вагою по 6 г. кожне, які передано потерпілій ОСОБА_6 , мешканці АДРЕСА_6 , на відповідальне зберігання, слід повернути потерпілій ОСОБА_6 , мешканці АДРЕСА_6 , як власнику; 6) DVD-R диск, на якому міститься відеозапис з камери відеоспостереження, встановленої за адресою: м. Берегове, вул. Максима Алексєєнка, буд. 1, під?їзд № 5, який зберігається в матеріалах кримінального провадження, слід зберігати в матеріалах кримінального провадження органу досудового розслідування (а. с. 93-94, 95-96, 97-98, 99-100, 101, 102-103).
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, 
ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання за ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з часу затримання 30 січня 2026 року з 11 години 22 хвилини (а. с. 53-55).
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою визначений (продовжений) ухвалою суду від 26.03.2026 року з можливістю внесення застави – продовжити до набрання вироком законної сили (а. с. 66-74).
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави в особі Закарпатського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України процесуальні витрати за проведення судової дактилоскопічної експертизи в сумі 3 565 (три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок (а. с. 104).
Речові докази: 1) шість відбитків папілярних ліній пальців рук, які були вилучені з серванта вітальної кімнати квартири, що за адресою: АДРЕСА_6 , які під час вилучення перекопійовані на два листи формату А4 та зберігаються в матеріалах кримінального провадження – зберігати в матеріалах кримінального провадження органу досудового розслідування; 2) 4 (чотири) фото ювелірних виробів, що надала потерпіла, а саме фото пари золотих сережок з червоним каменем, два фото чоловічого золотого ланцюжка та фото золотого кільця з рожевим каменем, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження – повернути потерпілій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканці АДРЕСА_6 , як власнику; 3) пара взуття (чоботи) чорного кольору 43 розміру з слідами іржі на поверхні, які поміщено до спецпакета WAR1381971, джинси синього кольору, які поміщено до спецпакета WAR1381972, куртка чорного кольору з сірими рукавами, яку поміщено до спецпакета WAR1672338, які було виявлено та вилучено з підвального приміщення будинку № 119 по вул. Мужайській в м. Берегове, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області, що за адресою: м. Берегове, вул. Іштвана Сечені, 13 – повернути ОСОБА_4 , як власнику; 4) фото платіжної інструкції (квитанції), відповідно до якої ОСОБА_7 здійснив переказ грошових коштів у сумі 10 000 грн. на рахунок № НОМЕР_1 , який, зі слів свідка, був зазначений та наданий ОСОБА_4 , яка зберігається в матеріалах кримінального провадження – зберігати в матеріалах кримінального провадження органу досудового розслідування; 5) пара золотих сережок з порожнім отвором для каміння вагою 3 г., чоловічий золотий ланцюжок вагою 10 г., жіночий золотий перстень (печатка) вагою 5 г. та два золоті кільця з порожніми отворами для каміння вагою по 6 г. кожне, які передано потерпілій ОСОБА_6 , мешканці АДРЕСА_6 , на відповідальне зберігання – повернути потерпілій ОСОБА_6 , мешканці АДРЕСА_6 , як власнику; 6) DVD-R диск, на якому міститься відеозапис з камери відеоспостереження, встановленої за адресою: м. Берегове, вул. Максима Алексєєнка, буд. 1, під?їзд № 5, який зберігається в матеріалах кримінального провадження – зберігати в матеріалах кримінального провадження органу досудового розслідування (а. с. 93-94, 95-96, 97-98, 99-100, 101, 102-103).
На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через Берегівський районний суд Закарпатської області.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя:	  	ОСОБА_8