ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА	

справа № 755/24138/25
провадження № 2/753/4705/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2026 року Дарницький районний суд м. Києва в складі: головуючого судді Котвицького В.Л., за участю секретаря судового засідання - Зеленої К.Ю., розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Києві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна, що є об`єктами права спільної сумісної власності подружжя,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2026 року за підсудністю з Дніпровського районного суду м. Києва надійшла до суду справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна, що є об`єктами права спільної сумісної власності подружжя. 
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилалась на те, що з листопада 1991 року перебувала у шлюбі з відповідачем, проте шлюбно-сімейні відносини з відповідачем у неї припинились, спільне життя не склалось, спільного господарства сторони не ведуть, тому вважає, що шлюб зберегти неможливо. Від шлюбу подружжя має двох спільних повнолітніх дітей. 
Протягом спільного життя, спільної праці та виховання дітей сторони набули (побудували) майно, а саме: відповідач придбав майнові права на двокімнатну квартиру номер АДРЕСА_1 . Відповідно до договору відповідач прийняв майнові права на квартиру сплатив її повну вартість у сумі 516 255 грн. 00 коп. Згідно Сертифікату Державної інспекції архітектури та містобудування України № IV 123250830283 від 09.09.2025, житловий будинок, в якому знаходиться квартира відповідача, яка введена в експлуатацію. Також відповідачу належить на праві власності автомобіль HYUNDAI ACCENT 1.4, 2008 року випуску, об`єм двигуна 1395 куб. см., номер кузова НОМЕР_1 .
Вказане майно зареєстровано за відповідачем, а тому з метою захисту інтересів позивача остання вважає за необхідне здійснити поділ спільного майна подружжя. У зв`язку з викладеним, позивач просить суд:
Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 16 листопада 1991 року Новолабунською сільською радою Полонського району Хмельницької області (актовий запис № 12).
Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_2 
(РНОКПП  НОМЕР_2 ) та ОСОБА_1 (РНОКПП  НОМЕР_3 ): двокімнатну квартиру номер АДРЕСА_1 .
Припинити право спільної сумісної власності на квартиру та визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП  НОМЕР_3 ) право власності на 1/2 частину двокімнатної квартири номер АДРЕСА_1 .
Припинити право спільної сумісної власності на квартиру та визнати за ОСОБА_2 (РНОКПП  НОМЕР_2 ) право власності на 1/2 частину двокімнатної квартири номер АДРЕСА_1 .
В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя виділити у власність ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) транспортний засіб марки HYUNDAI ACCENT 1.4, 2008 року випуску, об?єм двигуна 1395 см', номер кузова НОМЕР_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП  НОМЕР_3 ) грошову компенсацію вартості 1/2 частки транспортного засобу марки HYUNDAI ACCENT 1.4, 2008 року випуску, об?єм двигуна 1395 см, номер кузова НОМЕР_1 , в розмірі 95 595 (дев?яносто п`ять тисяч п`ятсот дев`яносто п`ять) грн. 00 коп. 
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 03.02.2026 відкрито провадження у даній цивільній справі, призначено її підготовчий розгляд.
У судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення, просив розстрочити виконання рішення щодо сплати половини вартості автомобіля на один рік.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позову, не заперечувала щодо розстрочення виконання рішення суду.
Відповідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.
Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині розірвання шлюбу, виходячи з наступного.
У відповідності до ч. 1, ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.
Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Щодо поділу майна, що є об`єктами права спільної сумісної власності подружжя суд приходить до висновку про задоволення позову в частині поділу майна, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
За змістом ч. 2 ст. 60 СК України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Тобто, даною нормою закону встановлена презумпція спільності права власності подружжя на майно, набуте ними в період шлюбу.
Зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя.
При цьому тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який заперечує її застосування.
Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, 16.11.1991 Новолабунською сільською радою Полонського району Хмельницької області, про що зроблено відповідний актовий запис № 12.
За час перебування у шлюбі, сторонами було набуто наступне майно: двокімнатна квартира номер АДРЕСА_1 та транспортний засіб марки HYUNDAI ACCENT 1.4, 2008 року випуску, об`єм двигуна 1395 куб.см., номер кузова НОМЕР_1 .
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.
За загальним правилом, визначеним ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.
Згідно із ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
Отже, визнання обставин, які не підлягають доказуванню, можливе, зокрема, за умов: визнання їх усіма учасниками справи та відсутності в суду обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин.
Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову в прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Таким чином, суди не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи.
Враховуючи викладене, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав та інтересів інших осіб, в даному випадку таке визнання позову відповідає вимогам закону, а тому вимоги позивача є обґрунтованими.
Стосовно розстрочення рішення суду, суд зазначає що обґрунтуванням клопотання відповідача є бажання його добровільно виконати, проте у зв`язку із скрутним матеріальним становищем та потребі у проходженні реабілітації після операції відповідач не має можливості одноразово сплатити 1/2 частину вартості автомобіля. Сторона позивача не заперечувала щодо розстрочення виконання рішення. 
Таким чином, суд дійшов наступного.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.
Відповідно до статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.
Відповідно до частини першої статті 267 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.
Відповідно до частин першої - п`ятої статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.
Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.
Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим цивільним судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 435 ЦПК України, ця стаття не вимагає. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом.
Рішенням Суду у справі Глоба проти України № 15729/07 від 05.07.2012 року суд повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції.
Запроваджений процесуальними нормами права механізм розстрочення або відстрочення виконання судового рішення є винятковою мірою, який спрямований на досягнення кінцевої мети судового розгляду виконання ухваленого судом рішення.
Отже, питання щодо надання відстрочки або розстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися цивільними судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі.
Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен ураховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.02.2019 у справі № 796/43/2018.
Водночас обов`язковою умовою для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є доведення заявником факту існування обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення та/або роблять його неможливим.
Подібний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.06.2021 у справі № 9901/598/19, який згідно положення ч. 4 ст. 263 ЦПК України суд застосовує до спірних правовідносин.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень.
Враховуючи викладене, зважаючи на суму заборгованості за судовим рішенням, яке підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, дотримуючись балансу інтересів обох сторін в умовах дії воєнного стану в Україні, зважаючи на майновий стан відповідача, з огляду на відсутність заперечень з боку представника позивача (стягувача), суд доходить висновку про можливість розстрочення виконання рішення суду, шляхом погашення заборгованості рівними частками строком на 12 місяців, починаючи з дати набрання рішення законної сили з кінцевим строком погашення заборгованості до 16.04.2027 рівними платежами щомісячно. 
Відповідно до ч. ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».
Оскільки позивач визнав позов в повному обсязі до початку рогляду справи по суті, позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору в сумі 3059,25 грн.
При визначенні та обрахунку суми компенсації за автомобіль та судових витрат суд застосував наступну формулу: (95595,00 грн. грошової компенсації за 1/2 частину автомобіля + 7000,00 грн. витрат на правничу допомогу + 2500,00 грн. витрат на проведення оцінки майна + 3059,25 грн. - 50% сплаченого позивачем судового збору) = 108154,25 грн. / 12 місців = 8804,52 грн. Отже, щомісячний платіж на погашення суми компенсації та судових витрат становить 8804,52 грн.
Керуючись ст.ст. 21, 24, 57, 60, 61, 63, 69 110-112 СК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 200, 206, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна, що є об`єктами права спільної сумісної власності подружжя - задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 16.11.1991 Новолабунською сільською радою Полонського району Хмельницької області, актовий запис № 12.

Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_2 
(РНОКПП НОМЕР_2 ) та ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) двокімнатну квартиру номер 62 у першій секції площею 63,5 квадратних метрів на дев?ятому поверсі за адресою: АДРЕСА_2 .

Припинити право спільної сумісної власності на квартиру та визнати за 
ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) право власності на 1/2 частину двокімнатної квартири номер АДРЕСА_1 .

Припинити право спільної сумісної власності на квартиру та визнати за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на 1/2 частину двокімнатної квартири номер 62 у першій секції площею 63,5 квадратних метрів на дев?ятому поверсі за адресою: АДРЕСА_2 .

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя виділити у власність ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) транспортний засіб марки HYUNDAI ACCENT 1.4, 2008 року випуску, об`єм двигуна 1395 куб.см., номер кузова НОМЕР_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) грошову компенсацію вартості 1/2 частки транспортного засобу марки HYUNDAI ACCENT 1.4, 2008 року випуску, об`єм двигуна 1395 куб.см., номер кузова НОМЕР_1 , в розмірі 95 595 (дев?яносто п`ять тисяч п`ятсот дев`яносто п`ять) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) витрати на правову допомогу у розмірі 7 000 грн. 00 коп. та проведення оцінки майна - 2 500 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4) 50 відсотків сплаченого судового збору в розмірі 3059,25 грн.

Повернути ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4) 50 відсотків сплаченого судового збору в розмірі 3059,25 грн., згідно квитанції @2PL301192 від 04.11.2025 про сплату судового збору.

Розстрочити виконання рішення суду, шляхом погашення позивачем ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) стягнутих сум рівними частками строком на 12 місяців, починаючи з дати набрання рішення законної сили з кінцевим строком погашення заборгованості до 16.05.2027 рівними платежами щомісячно у сумі 8804,52 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя    В.Л. Котвицький