ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

27 травня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/31604/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач), суддів: Баранник Н.П., Щербака А.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2025 року (суддя 1-ї інстанції Прудник С.В.) в адміністративній справі №160/31604/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання відмову протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:
03.11.2025 ОСОБА_1 звернулась до суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просила суд:
- визнати протиправною відмову, оформлену листом №0400-010307-8/202829 від 27.10.2025 року, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094 м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд.26, код ЄДРПОУ 21910427) у здійсненні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 30.05.2001 року Амур-Нижньодніпровським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , перерахунку та виплати з 30.07.2025 року пенсії за віком, із застосуванням для її обрахунку середнього показника заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки, з якої сплачуються страхові внески за три календарні роки - тобто за 2022, 2023, 2024 роки, що передують року звернення, у розмірі 15 057,09 грн.;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094 м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд.26, код ЄДРПОУ 21910427) здійснити перерахунок та виплачувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 30.05.2001 року Амур-Нижньодніпровським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , пенсію за віком, відповідно до Закону України №1058-IV від 09.07.2003 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні у розмірі 15 057,09 грн., з якої сплачені страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, тобто за 2022, 2023 та 2024 роки, починаючи з 30.07.2025 року, з урахуванням раніше виплачених сум.
Означені позовні вимоги вмотивовані протиправною відмовою, яка оформлена листом №0400-010307-8/202829 від 27.10.2025 року, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094 м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд.26, код ЄДРПОУ 21910427) у здійсненні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 30.05.2001 року Амур-Нижньодніпровським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , перерахунку та виплати з 30.07.2025 року пенсії за віком, із застосуванням для її обрахунку середнього показника заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки, з якої сплачуються страхові внески за три календарні роки - тобто за 2022, 2023, 2024 роки, що передують року звернення, у розмірі 15057,09 грн.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2025 року позов задоволено.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не надав належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що, на думку скаржника, призвело до ухвалення неправильного рішення. Скаржник також зазначає, що під час призначення позивачу пенсії за віком Головне управління Пенсійного фонду України діяло правомірно та відповідно до вимог чинного законодавства.
Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалась.
В силу пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що позивачу 05.08.2014 була призначена пенсія за вислугу років згідно статті 55 Закону України №1788-ХІІ від 05.11.1991 року «Про пенсійне забезпечення» (далі – Закон №1788-ХІІ).
Однак, 28.07.2025 позивачу виповнилося 60 років і 30.07.2025 року (за зверненням) останній призначена пенсія за віком на підставі Закону України №1058-IV від 09.07.2003 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон №№1058-IV).
Скориставшись Порталом електронних послуг на веб-порталі Пенсійного фонду України (розділ «Пенсія») позивач дізналася, що для обрахунку її пенсії за віком застосовано середній показник заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки, з якої сплачуються страхові внески, не за три календарні роки, що передували року її звернення за призначенням пенсії за віком, тобто за 2022, 2023, 2024 роки, а за 2014-2016 роки.
20.10.2025 через представника – адвоката Демченко В.І., позивач звернулася (адвокатський запит №201025/2 від 20.10.2025; вх. №48033/8 від 20.10.2025 року) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та просила:
1. Здійснити перерахунок та виплачувати з 30.07.2025 року пенсію за віком, застосувавши для її обрахунку середній показник заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки, з якої сплачуються страхові внески за три календарні роки - тобто за 2022-2024 роки, що передують року звернення, у розмірі 15 057,09 грн.
2. Повідомити:
за які роки були взяті (застосовані) показники середнього заробітку працівників, зайнятих у галузях економіки України, при нарахуванні пенсії;
скільки складає середній заробіток для розрахунку пенсії;
який коефіцієнт збільшення показника заробітної плати взято в цьому розрахунку;
який індивідуальний коефіцієнт мого страхового стажу;
за який період (роки) проведено розрахунок заробітної плати за даними системи персоніфікованого обліку;
який страховий стаж взято при нарахуванні пенсії;
розрахунок заробітку для обчислення пенсії;
розмір доплати за понаднормовий стаж. 
27.10.2025 відповідач надав лист-відповідь №0400-010307-8/202829.
У своїй відповіді відповідач повідомив, що з 30.07.2025 позивач отримує пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV. Зазначив, що загальний страховий стаж позивача, зарахований по 31.12.2024 року, становить 42 роки 01 місяць 01 день. Індивідуальний коефіцієнт заробітної плати (після оптимізації) для обчислення пенсії – 1,83199. Підтвердив, що середньомісячний заробіток для обчислення пенсії позивача, розмір якої з 30.07.2025 року становить 7001,05 грн., розрахований із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2014-2016 роки.
У проведенні перерахунку та виплаті з 30.07.2025 пенсії за віком, із застосуванням для її обрахунку середнього показника заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки, з якої сплачуються страхові внески за три календарні роки - тобто за 2022, 2023, 2024 роки, що передують року звернення, у розмірі 15 057,09 грн., відповідач відмовив, вказавши, що для цього немає підстав.
Окремо, 22.10.2025 відповідачем надано лист №0400-010309-8/199098 з додатками, зі змісту яких також вбачається, що для обрахунку пенсії позивача за віком застосовано середній показник заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки, з якої сплачуються страхові внески, не за три календарні роки, що передували року звернення позивача за призначенням пенсії за віком, тобто за 2022, 2023, 2024 роки, а за 2014-2016 роки.
Вважаючи відмову відповідача протиправною та такою, що не ґрунтується на нормах чинного законодавства, позивач звернулась з даним позовом до суду.
Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги дійшов до висновку про їх обґрунтованість. 
Переглядаючи судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів суду апеляційної інстанції зазначає наступне. 
Згідно із положеннями частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною першою статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно із пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон №1058-IV).
Статтею 1 Закону №1058-ІVвизначено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.
Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV встановлено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до статті 10 цього Закону особі, яка має одночасне право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
За змістом частини другої статті 40 Закону №1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:
Зп = Зс х (Ск : К), де:
Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;
Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки;
Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn);
К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону №1058-ІV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Згідно з частиною третьою статті 45 Закону №1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Аналіз наведених норм права свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону №1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом №1058-IV (пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника), на інший. При цьому, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення вперше пенсії саме згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відтак, лише при переведенні з одного виду пенсії на інший можуть застосовуватись норми частини третьої статті 45 Закону №1058-IV в частині застосування показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії.
Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, з 05.08.2014 їй була призначення пенсія за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII, а починаючи з 30.07.2025 - призначена пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.
Суд звертає увагу, що за призначенням пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV позивач вперше звернулась саме у липні 2025 року. До 30.07.2025 вона отримувала пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, ніж ті, що визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Таким чином, колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що у даному випадку має місце саме призначення позивачу з 30.07.2025 пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV, а не переведення її з одного виду пенсії на інший в розумінні частини третьої статті 45 Закону №1058-IV, відтак, для визначення розміру пенсії позивача мають застосовуватися формули, які використовуються при призначенні пенсії вперше відповідно до Закону №1058-IV. За наведених обставин, відмовляючи позивачу у здійсненні перерахунку пенсії та виплати пенсії за віком із застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески за 2022, 2023 та 2024 роки, починаючи з дати призначення пенсії, тобто з 30.07.2025, відповідач діяв протиправно.
Верховний Суд у подібних правовідносинах неодноразово висловлював правову позицію щодо того, що у випадку, якщо особа, яка вже отримує пенсію за одним законом виявила бажання отримувати пенсію, право на яку визначене іншим законом, то має місце саме призначення пенсії, а не переведення з одного виду пенсії на інший згідно із частиною 3 статті 45 Закону №1058-IV, а тому має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії - пенсії згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі №127/7522/17, від 18 серпня 2020 року у справі №263/6611/17, від 12 червня 2020 року у справі №400/293/19, постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 876/5312/17 (провадження № 11-731апп18).
З огляду на викладене, з урахуванням наведених законодавчих норм, висновків Верховного Суду та встановлених обставин, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що ефективним відновленням порушеного права та інтересів позивача в даному випадку є саме зобов`язання пенсійного органу здійснити перерахунок та виплачувати позивачу пенсію за віком, відповідно до Закону України №1058-IV, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні у розмірі 15057,09 грн., з якої сплачені страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, тобто за 2022, 2023 та 2024 роки, починаючи з 30.07.2025, з урахуванням раніше виплачених сум.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи зазначене, висновки суду першої інстанції відповідають правовій позиції Верховного Суду, а тому, враховуючи норми ч. 5 ст. 242 КАС України, апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржене судове рішення скасуванню.
Розподіл судового збору не здійснюється у відповідності до норм ст. 139 КАС України.
Керуючись ст.ст. 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2025 року в адміністративній справі №160/31604/25 – залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст. 328, 329 КАС України.
Повне судове рішення складено 27 травня 2026 року. 

Головуючий - суддя Н.І. Малиш 

суддя Н.П. Баранник 

суддя А.А. Щербак