Справа № 456/7151/25
Провадження № 2/456/712/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2026 року місто Стрий 

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:
головуючої судді Гули Л. В. ,
з участю секретаря Дверій Ю.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрию цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Грабовецько-Дулібівської територіальної громади, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 третя особа приватний нотаріус Стрийського районного територіального округу Чернилевська Марта Михайлівна про визнання права власності в порядку спадкування за законом, 

ВСТАНОВИВ:
Стислий виклад позицій сторін.
Позивачка ОСОБА_1 , уточнивши позовні вимоги, просить визнати за нею право власності на 1/3 частину будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивачка покликалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . За життя мати придбала в ОСОБА_5 житловий будинок у АДРЕСА_1 . На час смерті ОСОБА_4 вона була зареєстрована та постійно і по сьогоднішній час проживає в будинку в АДРЕСА_1 , а відтак прийняла спадщину. Окрім неї в даному будинку були зареєстровані, але фактично не проживали: ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , її донька, яка фактично проживала до 2023 року з часу народження, ОСОБА_10 . ОСОБА_6 та ОСОБА_7 померли. 
24.11.2025 вона звернулась до приватного нотаріуса із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, а саме: на частину будинку та прибудинкової земельної ділянки в АДРЕСА_1 , однак 24.11.2025 приватний нотаріус виніс постанову про відмову у видачі такого свідоцтва з підстав неподання документів, які посвідчують право власності померлої ОСОБА_4 на спадкове майно. За таких обставин вважає, що її права як спадкоємця грубо порушені та єдиним способом їх захисту є звернення з позовом до суду.
Відповідачі не скористалися правом на подання відзиву.
Третя особи правом надання пояснень не скористався.
Інших заяв по суті справи, виключно в яких у силу вимог ч. 1 ст. 174 ЦПК України викладаються вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, не надходило.

Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 18 грудня 2025 року головуючим у справі визначено суддю Гулу Л.В. /а.с. 19/
Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13.01.2026 позовну заяву ОСОБА_1 до Грабовецько-Дулібівської територіальної громади, третя особа приватний нотаріус Стрийського районного територіального округу Чернилевська Марта Михайлівна про визнання права власності в порядку спадкування за законом залишено без руху та надано строк для усунення недоліків /а.с. 20/.
03.02.2026 стороною позивачки подано заяву на усунення недоліків /а.с. 24-28/.
Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04.02.2026 позовну заяву ОСОБА_1 до Грабовецько-Дулібівської територіальної громади, третя особа приватний нотаріус Стрийського районного територіального округу Чернилевська Марта Михайлівна про визнання права власності в порядку спадкування за законом прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справ постановлено проводити за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання на 20.02.2026. Роз`яснено сторонам їх процесуальні права щодо подачі відзиву та доказів у справі /а.с. 29/.
Представником позивачки подано уточнену позовну заяву та до участі в справі в якості співвідповідачів залучено ОСОБА_2 та ОСОБА_3 /а.с. 57-59/
Ухвалою від 30.03.2026 закрито підготовче провадження у справі. Справу призначено до судового розгляду по суті на 20.04.2026 /а.с. 68/.
20.04.2026 судове засідання відкладено на 07.05.2026 /а.с. 76/.
Представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Андрейків Ю.Я. в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його та позивачки відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог.
Представник відповідача Грабовецько-Дулібівської сільської ради Стрийського району Львівської області подав клопотання, в якому просить розглянути дану справу за його відсутності, позовні вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує.
Відповідачка ОСОБА_2 подала клопотання, в якому просить розглянути дану справу за її відсутності, позовні вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, повторно на виклик суду не з`явився, про причину неявки не повідомив, відзив на позов не подав, тому суд розглянув справу за його відсутності на підставі наявних у ній доказів
Третя особа приватний нотаріус Стрийського районного територіального округу Чернилевська Марта Михайлівнаподала клопотання, в якому просить розглянути дану справу за її відсутності.
У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу в порядку ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 05 вересня 2022 року в справі № 1519/2-5034/11 висловив висновок про застосування норми права та вказав, що для приватного права апріорі є притаманною така засада як розумність. Розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і тлумачення процесуальних норм.
Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Згідно ч. 5 статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
З урахуванням розумності положення частини п`ятої статті 268 ЦПК України слід розуміти таким чином: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін.
Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 07.05.2026, є дата складення повного тексту судового рішення 26.05.2026.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. 

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 31.12.1968 ОСОБА_4 придбала в ОСОБА_5 житловий будинок за адресою: Львівська область, Стрийський район, с. Дуліби /а.с. 15-17/. 
Також судом встановлено та підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 21.05.2024, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4 , про що 26 грудня 2005 року зроблено відповідний актовий запис № 38 /а.с. 8/. 
Після смерті останньої відкрилася спадщина, до якої увійшло належне їй на час смерті майно, що включає в себе житловий будинок з прилеглими до нього господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . 
Згідно з технічним паспортом на житловий будинок садибного типу, що за адресою: АДРЕСА_1 , будинковолодіння складається з житлового будинку «А-1» у складі однієї житлової кімнати, житловою площею 16,3 кв.м, загальною площею 34,5 кв.м, до якого належать позначені на плані: сарай «Б», убиральня «В», огорожа «№ 1», огорожа «№ 2». Вартість – 111980,00 грн /а.с. 11-13, 28/.
За життя ОСОБА_4 заповіту не складала.
З довідки № 05-24/451 від 21.05.2024, виданої виконавчим комітетом Грабовецько-Дулібівської сільської ради Стрийського району Львівської області, судом встановлено, що на день смерті спадкодавець ОСОБА_4 проживала за адресою: АДРЕСА_1 . На день смерті з нею були зареєстровані та проживали: син ОСОБА_6 , дочка ОСОБА_2 , дочка ОСОБА_1 , син ОСОБА_7 , син ОСОБА_3 , онук ОСОБА_11 , онука ОСОБА_9 , ОСОБА_10 /а.с. 9/
Судом встановлено та підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 10.01.2023, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_6 , про що 10 січня 2023 року зроблено відповідний актовий запис № 4 /а.с. 59/. 
Крім цього, з відповіді на адвокатський запит Стрийського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_7 , про що 11 травня 2011 року зроблено відповідний актовий запис № 237 /а.с. 67/. 
Судом встановлено та підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , паспорта громадянина України серії НОМЕР_4 , виданого Стрийським РВ УМВС України у Львівській області 08.09.2006, що позивачка ОСОБА_1 є дочкою спадкодавця ОСОБА_4 . Відтак остання відноситься до спадкоємців першої черги спадкування за законом. Іншими спадкоємцями відповідної черги є її син ОСОБА_3 та дочка ОСОБА_2 – відповідачі у справі /а.с. 4-7/.
Оглядом витребуваної копії спадкової справи № 64/2025 щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 судом встановлено факт звернення позивачки ОСОБА_1 із заявою про прийняття спадщини /а.с. 47-56/.
З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.11.2025 вбачається, що приватний нотаріус відмовив ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері на частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 /а.с. 10/.
Відтак судом встановлено, що спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину спірного житлового будинку після смерті ОСОБА_4 .

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Зі змісту ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. А відтак при ухваленні рішення по даній справі слід керуватися положенням ЦК УРСР в редакції 1963 року. Окрім цього, при вирішенні вказаного спору також слід керуватися нормами ЦК України 2004 року, оскільки спадкування спадкового майна має місце після прийняття нового Цивільного кодексу України.
На день відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , правовідносини щодо спадкування врегульовуються положеннями книги шостої ЦК України, який набрав чинності з 1 січня 2004 року.
Частиною першою ст. 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, в складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Відповідно до пунктів 4 та 6 глави 1 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після визначення (виділення) частки померлого у спільному майні. Тому при спадкуванні таких часток істотне значення має встановлення їх розміру, що може бути зроблено як за життя спадкодавців, так і після відкриття спадщини.
Як вбачається зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб спадкоємців.
Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
На підставі положень ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.
Як роз`яснено в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, у тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законом порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема, на житловий будинок, іншу споруду.
Згідно з ч. 1 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.
Згідно зі ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, згідно з ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.
Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах.

Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви.
Суд погоджується з аргументами позивачки, вважає такі обґрунтованими та підтвердженими належними, допустимими та достовірними доказами, які в своїй сукупності є достатніми.
Таким чином, враховуючи, що позивачка отримати свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування за законом не має можливості у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі такого; позов позивачки стосується виключно 1/3 частки спірного житлового будинку, що не порушує прав інших спадкоємів, свободи чи інтереси інших осіб, а тому, враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає позов обґрунтованим, підставним і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Щодо судових витрат.
Крім того, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.
Разом з тим, суд враховує, що відповідно до принципу диспозитивності (ст. 13 ЦПК України) суд зобов`язаний розглядати справу не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог.
А тому судові витрати зі сплати судового збору слід залишити за позивачкою на її вимогу.
Керуючись ст. 4, 5, 12, 13, 81, 206, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Позов задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ( АДРЕСА_2 ; паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , виданий Стрийським РВ УМВС України у Львівській області 08.09.2006; РНОКПП НОМЕР_5 ) право власності на 1/3 житлового будинку «А-1» з прилеглими до нього господарськими будівлями та спорудами, шо розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з однієї житлової кімнати, житловою площею 16,3 кв.м, загальною площею 34,5 кв.м, до якого належать позначені на плані: сарай «Б», убиральня «В», огорожа «№ 1», огорожа «№ 2», в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складено 26 травня 2026 року.

Суддя      Л.В.Гула