Справа № 352/1987/25
Провадження № 2/352/103/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2026 року	м. Івано-Франківськ	

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області
у складі: головуючого – судді Струтинського Р. Р.
з участю секретаря Гребінника В. М.
розглянувши у судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
у с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 35552,71 грн, та судових витрат.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16.05.2023 між АТ «Таскомбанк» та відповідачем ОСОБА_1 підписано заяву-договір на укладання договору про комплексне банківське обслуговування, тобто кредитний договір № 002/20374116-СК_SB. Відповідач з 16.05.2023 є власником поточного рахунку у гривні № НОМЕР_1 .Позичальнику встановлено ліміт кредитування рахунку в межах максимальної суми загального ліміту кредитування- 200000 грн, та надані кредитні кошти в сумі 20000 грн, з процентною ставкою за встановленим лімітом 59%, строк користування 12 місяців з автоматичною пролонгацією. Кредитні кошти відповідачу надано у спосіб, зазначений в кредитному договорі. Отже, позивач, свої обов`язки за кредитним договором виконав у повному обсязі. В подальшому відповідач перестав виконувати умови кредитного договору в повній мірі, а саме, перестав сплачувати заборгованість по кредиту, процентах, в результаті чого утворилася заборгованість, яка станом на 01.07.2025 становить 35552,71 грн, що складається з 20000 грн заборгованості по тілу кредиту, 15552,71 грн заборгованості по процентах. Просив стягнути з відповідача вказану суму та судові витрати. 
15.01.2026 представник відповідача в поданому відзиві позов не визнав, пояснив, що відповідач не підписував жодних договорів позики та будь-яких документів до нього, також не отримував жодних коштів. Відповідач є військовослужбовцем, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, тому на нього поширюються пільги передбачені п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме не повинні нараховуватися штрафні санкції, пеня та проценти за користування кредитом на весь час його призову. Також установлений договором розмір відсотків є несправедливим у розумінні ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника. Просив відмовити в позові.
19.01.2026 представник позивача надав відповідь на відзив, в якому зазначив, що відповідач пропустив строк для подання відзиву та не просить поновити його. Крім того, зазначив, що доводи відповідача про те, що він не підписував жодних договорів позики є необґрунтованими, адже він пройшов процедуру ідентифікації та верифікації особи, зокрема до електронної заяви-договору було додано копії паспорта громадянина України, фотографію, що дозволяє однозначно ідентифікувати особу позичальника, здійснено підтвердження персональних даних, які повністю збігаються з даними, зазначеними у позові. Наведене свідчить про належну ідентифікацію особи та неможливість укладення договору випадково або невстановленою особою. Зміст заяви-договору відповідає вимогам цивільного законодавства України, містить усі істотні умови кредитного договору, зокрема суму кредиту, розмір та порядок нарахування процентів, строк користування кредитом, права та обов`язки сторін. Також факт укладення кредитного договору підтверджується фактом відкриття на ім`я ОСОБА_1 банківського рахунку, встановлення кредитного ліміту, використання кредитних коштів, що підтверджує прийняття відповідачем умов договору та початок його виконання. Просив позов задоволити в повному обсязі.
Представник відповідача у поданому запереченні на відповідь на відзив представника позивача, подав аналогічні пояснення, що вказані у відзиві. Просив відмовити у задоволенні позову. 
Представник позивача в судове засідання не з`явився, в поданій суду заяві просив справу розглянути за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. 
Суд уважає за можливе здійснювати судовий розгляд справи без участі сторін, за наявними у справі доказами.
В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.
Установлено, що 16.05.2023 між сторонами підписано заяву-договір на укладення договору про комплексне банківське обслуговування (а.с. 16-22). Цю заяву-договір на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб слід розуміти як кредитний договір № 002/20374116-СК_SB від 16.05.2023. Умовами кредитного договору визначено, що, ознайомившись з публічною пропозицією АТ «Таскомбанк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, тарифами, позичальник просив відкрити поточний рахунок у гривні, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів, на своє ім`я та виявив бажання оформити на своє ім`я платіжну картку Master Card World та встановити кредитний ліміт на суму, вказаному в мобільному додатку.
Згідно до п. 5 Заяви-договору відповідач підтвердив генерацію ключової пари Удосконаленого Електронного Підпису (УЕП) з особистим ключем та відповідним відкритим ключем, що буде використовуватися ним в Мобільному додатку izibank для вчинення правочинів (у вигляді електронного документа), розрахунково-касовому обслуговуванні та/або при отриманні банківських та інших фінансових послуг. Визнає, що електронний підпис є аналогом власноручного підпису, його накладення має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису. 
Згідно до п. 7 Заяви-договору невід`ємною її частиною є згода та запевнення клієнта до договору (далі по тексту - Згода), з підписанням якого в Мобільному додатку izibank Договір набуває чинності.
Згідно до умов заяви-договору на укладання договору про комплексне банківське обслуговування з номером кредитного договору № 002/20374116-СК_SB від 16.05.2023, № карти НОМЕР_2 , відповідачу відкрито поточний рахунок НОМЕР_1 у національній валюті (а.с.23). Таким чином, відповідачу встановлено ліміт кредитування рахунку в межах максимальної суми загального ліміту кредитування для вказаного продукту (що складає 200 000 гривень), а саме надані кредитні кошти в сумі 20000 грн, з процентною ставкою за встановленим кредитним лімітом 59 % річних, строк користування 12 місяців (365 днів).
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. (п.п. 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»)
Кредитні кошти відповідачу було надано у спосіб, зазначений в кредитному договорі, що підтверджується відповідною випискою, отже позивач, свої обов`язки за кредитним договором виконав в повному обсязі, однак умови вищезазначеного кредитного договору відповідачем залишаються невиконаними, кошти у встановлені договором строки не повернуті, що мало наслідком утворення заборгованості.
Отже, судом установлено, що кредитний договір № 002/20374116-СК_SB від 16.05.2023 підписаний позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором, який містить набір цифрових та буквенних символів.
Відтак, підписання відповідачем договору підтверджено належними та допустимими доказами. Натомість останнім не надано належних та допустимих доказів того, що кредитний договір укладено від його імені іншою особою за відсутності його волевиявлення, а також доказів незаконного використання його персональних даних.
Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 01.07.2025 у відповідача виникла заборгованість, яка становить 35552,71 грн, в т.ч.: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена)- 20000 грн, заборгованість по відсотках (в т.ч. прострочена)-15552,71 грн.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
Визначення поняття зобов`язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України.
Відповідно до цієї норми зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Однак, суд установив, що відповідач частково погасив заборгованість за кредитним договором, що також свідчать про прийняття укладеного кредитного договору.
Як убачається з наданого банком розрахунку заборгованості (а.с.5-7), відповідач користувався кредитною карткою в період з 16.05.2023 до 23.05.2024. Загальна сума витрат відповідача за цей період становить 80533,78 грн.
При цьому, суд уважає сумнівними зазначені банком у розрахунку такі витрати: 86,47 грн 01.06.2023; 635,71 грн 23.06.2023; 1,08 грн 01.07.2023; 8,04 грн 03.07.2023; 0,29 грн 01.08.2023; 0,56 грн 01.09.2023; 1168,94 грн 15.09.2023; 1000,93 грн 19.10.2023; 968,69 грн 03.11.2023; 1971,22 грн 15.12.2023; 29,73 грн 01.01.2024. Суд зазначає, що ці витрати на суму 5871,66 грн чомусь дорівнюють сумам, які сплачені відповідачем і зараховані банком на погашення відсотків. 
Тому, суд визначає загальну суму витрат відповідача в розмірі 74662,12 грн (80533,78 - 5871,66).
За вказаний період відповідач перерахував на погашення основного боргу за тілом кредиту 74823,99 грн, що на 161,87 грн більше витрачених ним коштів (74823,99 – 74662,12).
Суд зазначає, що останню суму на погашення основного боргу в розмірі 19970,27 грн відповідач вніс 23.05.2024, повністю погасивши борг за тілом кредиту. При цьому банк продовжував до 08.05.2025 неправомірно обліковувати 20000 грн основного боргу та неправомірно нараховувати на цю суму відсотки.
Тобто, суд приходить до висновку, що відповідач не має заборгованості за тілом кредиту. Заявлена банком до стягнення сума заборгованості за тілом кредиту у 20000 грн не підтверджена належними і допустимими доказами, тому є необґрунтованою.
Згідно до вимог ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом.
Суд установив, що за період з 16.05.2023 до 22.05.2024 банк нарахував відповідачу 10233,39 грн відсотків. Суд додає до цієї суми 32,33 грн (20000 х 59%=11800 : 365= 32,33) відсотків за 23.05.2024 (дата остаточного погашення основного боргу) та визначає розмір відсотків у 10265,72 грн (10233,39 + 32,33).
Оскільки відповідач погасив 5874,81 грн відсотків, сума непогашених відсотків становить 4390,91 грн (10265,72 – 5874,81).
Ураховуючи переплату за тілом кредиту, суд визначає до стягнення заборгованість за відсотками, що становить 4229,04 грн (4390,91 – 161,87).
З урахуванням викладеного, суд частково задовольняє заявлений позов, визначаючи до стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 4229,04 грн, що складається із заборгованості за відсотками. 
Що стосується посилання представника відповідача у запереченні на відповідь на відзив, що відповідач є військовослужбовцем, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, та на нього поширюються пільги передбачені пунктом 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.
Верховний Суд у постанові від 15 липня 2020 року у справі № 199/3051/14 (провадження № 61-10861св18) вказав на перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей». У цій постанові Верховний Суд зазначив, що Національний банк України листом від 02 вересня 2014 року № 18-112/48620 надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати документи, встановлені листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142.
Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною.
На підтвердження обставин поширення на ОСОБА_1 положень Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» представник відповідача надав копію посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_3 , виданий 30.10.2025, та першу сторінку копії військового квитка № НОМЕР_4 , який виданий 23.05.2025 (а.с.79).
Водночас, суд зазначає, що кредитний договір укладено відповідачем 16.05.2023 та відсотки нараховувалися до 22.05.2024, тобто у період укладення та виконання умов кредитного договору ОСОБА_1 не мав статусу військовослужбовця Збройних Сил України. 
Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При поданні позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн, позов задоволено на 11,89%, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 288,02 грн судового збору.
На підставі наведеного, відповідно до ст. 207, 526, 1046, 1048, 1049, 1054 ЦК України, керуючись ст. 141, 263-265, 279 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Позов Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК», код ЄДРПОУ 09806443, кредитну заборгованість за кредитним договором № 002/20374116-СК_SB від 16.05.2023 у сумі 4229 (чотири тисячі двісті двадцять дев`ять) грн 04 коп, що складається із заборгованості за відсотками, та 288 (двісті вісімдесят вісім) грн 02 коп судового збору, всього 4517 (чотири тисячі п`ятсот сімнадцять) грн 06 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Акціонерне товариство «Таскомбанк», вул. Симона Петлюри, 30, м. Київ, код ЄДРПОУ 09806443.
Відповідач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .
Повне судове рішення складено 01.05.2026.

Суддя       Руслан СТРУТИНСЬКИЙ