Справа № 177/4020/25
Провадження № 2/177/301/26 
Р І Ш Е Н Н Я 
(заочне)
Іменем України
09 червня 2026 року Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді: Коваль Н. В.
за участі 
секретаря судового засідання Андрійчук А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ТОВ «Придніпровська товарна біржа», про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з зазначеною позовною заявою, в обґрунтування позовних вимог посилалався на те, що 04 жовтня 2001 року між ним, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, на підставі якого він купив, а ОСОБА_4 продала житловий будинок А-1 загальною площею 63,1 кв.м., житловою площею 41,4 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами – сараї Б,В,Г,Д, душ Е, вбиральня З, підвал Жп/д, гараж И, водоколонка І, замощення ІІ, огорожа № 1-4, які розташовані на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 . 
Вказаний договір укладений на «Придніпровській товарній біржі» та зареєстровано згідно вимог ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» в Криворізькому філіалі «Придніпровської товарної біржі» на виконання біржового контракту за реєстраційним № 141-Н/2011 від 04 жовтня 2001 року та не підлягав нотаріальному посвідченню.
27 червня 2025 року він звернулася до державного реєстратора прав на нерухоме майно Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області з заявою про проведення державної реєстрації його права на вказане нерухоме майно, однак в проведенні реєстрації йому відмовлено, у зв`язку з тим, що вищевказаний договір купівлі-продажу нерухомого майна, який ним поданий, укладався на товарній біржі та не був зареєстрований в бюро технічної інвентаризації відповідно до законодавства, яке діяло на момент укладення зазначеного договору. 
Вказує, що вказаний договір купівлі-продажу вказаного житлового будинку з господарськими спорудами від 04 жовтня 2001 року, оформлений неналежним чином, так як ні продавець, ні покупець, не були членами товарної біржі,, так як в договорі не зазначено, що продавець та покупець є членами товарної біржі. Крім того, зазначений договір купівлі-продажу не зареєстрований в БТІ у відповідності до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». 
ІНФОРМАЦІЯ_1 продавець ОСОБА_3 померла, спадкоємцем після її смерті є її донька ОСОБА_2 .
У зв`язку з вищезазначеними обставинами та неможливістю проведення державної реєстрації свої прав на належне йому нерухоме майно, позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав.
Просить суд, визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 04 жовтня 2001 року, а саме житлового будинку А-1 загальною площею 63,1 кв.м., житловою площею 41,4 кв. м. з господарськими будівлями та спорудами – сараї Б,В,Г,Д, душ Е, вбиральня З, підвал Жп/д, гараж И, водоколонка І, замощення ІІ, огорожа №1-4, які розташовані на земельній ділянці за адресою: буд. АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на «Придніпровській товарній біржі» та зареєстрований згідно до вимог ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» в Криворізькому філіалі «Придніпровської товарної біржи».
Ухвалою судді від 30 січня 2026 року позовна заява прийнята судом до розгляду та за заявою позивача в порядку підготовки справи до судового розгляду з Другої криворізької державної нотаріальної контори, витребувані докази на підтвердження викладених в позові обставин (а.с. 60). 
14 квітня 2026 року підготовче провадження закрите та справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 108). 
Позивач в судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити (а.с. 109).
Відповідача ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку (а.с. 104,120, 129). Заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило, відзиву не надано.
Представник відповідача – ТОВ «Придніпровська товарина біржа», в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку (а.с. 69,105, 119). Заяв про розгляд справи за відсутності їх представника до суду не надходило, відзиву не надано.
В зв`язку з неявкою в судове засідання відповідачів, які належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, причини неявки суду не повідомили, відзиву не подали, суд, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних в справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
В зв`язку з тим, що сторони правом на участь в судовому засіданні не скористалися, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 
Дослідивши письмові матеріали справи, давши оцінку доказам, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 
Судом встановлено, що 04.10.2001 року на Придніпровській товарній біржі укладено договір між ОСОБА_3 – продавець та ОСОБА_1 – покупець, предметом якого став житловий будинок з господарчими побудовами АДРЕСА_1 . Договір містить запис про те, що відповідно до положень Закону України «Про товарну біржу», він не підлягає нотаріальному посвідченню (а.с. 6).
Як слідує з тексту договору, що не містить відмітки про його реєстрацію в БТІ, він не був зареєстрований в БТІ, що підтвердив сам позивач в позовній заяві. З довідки КП «Криворізьке РБТІ» ДОР» № 218454 від 18.06.2025 слідує, що право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстроване за ОСОБА_3 (а.с. 24).
Позивач звернувся до державного реєстратора з метою реєстрації свого права власності на будинок придбаний на підставі договору укладеного на біржі, але державний реєстратор 02.07.2025 відмовив йому у цьому, через те, що договір купівлі-продажу не був зареєстрований відповідно до законодавства, що діяло на момент його укладення. ОСОБА_1 рекомендовано звернутися до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на зазначений об`єкт нерухомості (а.с. 5).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , вона померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 25).
З копії спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_3 , видно, що з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 звернулася її донька ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину за заповітом та за законом, отримала свідоцтва про право на спадщину на майно належне ОСОБА_3 за її життя, окрім спірного будинку, який є предметом даного спору та не включений до спадкової маси після смерті ОСОБА_3 . Інші особи з заявами про прийняття або відмови від спадщини не зверталися (а.с. 79-102), що неоспорено відповідачем, яка будучи належно повідомленою про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася, відзив на позовну заяву не надала.
Згідно технічного паспорта на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами виготовленого 23 червня 2025 року, житлового будинку А-1 загальною площею 63,1 кв.м., житловою площею 41,4 кв. м. з господарськими будівлями та спорудами – сараї Б,В,Г,Д, душ Е, вбиральня З, підвал Жп/д, гараж И, водоколонка І, замощення ІІ, огорожа №1-4, які розташовані на земельній ділянці за адресою: буд. АДРЕСА_1 (а.с. 7-14)
Відповідно до ст. 15, ст. 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права та інтересу та одним із способів захисту прав та інтересів є зокрема визнання права.
Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 224 ЦК України, в редакції 1963 року, встановлено, що за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Стаття 227 ЦК України, в редакції 1963 року, передбачала, що договір купівлі-продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу житлового будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.
Частиною 2 статті 47 ЦК України, в редакції 1963 року, передбачено, що якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.
Аналогічні норма міститься і в ч.2 ст.220 ЦК України, відповідно до якої якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсними. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
Біржова угода купівлі-продажу нерухомого майна від 04.10.2001 року укладена відповідно до вимог законодавства, що діяло на час її укладення.
На момент укладення договору купівлі-продажу вказаного домоволодіння був чинним Закон України «Про товарну біржу» в редакції від 26.01.1993 року, відповідно до умов якого договори, оформлені товарною біржою, визнавались дійсними, а сам правочин купівлі-продажу було вчинено з дотримання вимог діючого на той час законодавства.
Згідно ч.2 та ч.4 ст.15 Закону України «Про товарну біржу» в редакції від 26.01.1993 року, яка діяла на момент укладення договору від 04.05.2000 року встановлено, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.
Відповідно до ч.1 ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до ч. 3 ст.334 ЦК України право власності на майно по договору, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.
Порядок проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно здійснюється у порядку, визначеному Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень».
Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009№ 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначено, що норми ч. 2 ст.220 ЦК України не застосовуються до правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню і державній реєстрації. На цей час правочини, щодо купівлі-продажу, міни нерухомості, підлягають державній реєстрації. Не зважаючи на це застереження, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки норми про державну реєстрацію правочинів щодо відчуження нерухомості, введені тільки з введенням в дію ЦК України 2003 року. До цього часу, в тому числі і на час укладення спірної угоди норми щодо реєстрації правочинів не були чинними. На той час діяли норми, які передбачали тільки реєстрацію нерухомого майна. Як видно з матеріалів справи вимоги щодо реєстрації нерухомого майна покупцем на момент укладання спірної угоди виконано.
Отже, суд вважає встановленим, що між ОСОБА_1 з одного боку, та ОСОБА_3 , з іншого боку, мав місце договір купівлі-продажу нерухомого майна, який не був нотаріально посвідчений, але він письмово зареєстрований на Придніпровській товарній біржі. Обидві сторони умови договору виконали, однак нотаріально його не посвідчили, оскільки, оформляючи його на товарній біржі, були ознайомлені із застереженням у договорі про те, що нотаріальному посвідченню він не підлягає.
На підставі викладеного, суд вважає, що вказаний договір купівлі- продажу є дійсним. 
Беручи до уваги те, що дійсність даного договору ставиться під сумнів та що позивач не може усунути порушення своїх прав в позасудовому порядку, суд вважає необхідним визнати вказаний договір купівлі-продажу дійсним та визнати за позивачем право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141 ч.1, 259, 263, 264, 265, 280-282 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ТОВ «Придніпровська товарна біржа», про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним та визнання права власності– задовольнити.
Визнати договір купівлі-продажу житлового будинку від 04 жовтня 2001 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , предметом якого є продаж житлового будинку з господарчими побудовами за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований у Криворізькій філії Придніпровської товарної біржі 04.10.2001, реєстраційний номер 141-Н/2001.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на житловий будинок А-1 загальною площею 63,1 кв.м., житловою площею 41,4 кв. м. з господарськими будівлями та спорудами – сараї Б,В,Г,Д, душ Е, вбиральня З, підвал Жп/д, гараж И, водоколонка І, замощення ІІ, огорожа №1-4, які розташовані на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його складання та підписання.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення та підписання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, тобто протягом тридцяти днів з дня його складання та підписання, шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення та підписання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення та подання апеляційної скарги на заочне рішення, може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених процесуальним законом строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: Н.В. Коваль