ПОСТАНОВА 
Іменем України

26 червня 2026 року         м. Кропивницький

справа № 403/444/25
провадження № 22-ц/4809/1086/26 

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Єгорової С.М. (суддя-доповідач), суддів: Карпенка О. Л., Мурашка С. І., 
учасники справи:
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал»,
відповідач – ОСОБА_1 ,
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Проценко Оксаною Миколаївною, на рішення Устинівського районного суду Кіровоградської області від 11 березня 2026 року у складі головуючого судді Атаманової С. Ю.
УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог, відзиву і рішення суду першої інстанції.
У липні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» звернулось з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути із відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №91366105 від 18 травня 2023 року в загальному розмірі 95 562 грн 52 коп.
В обґрунтування позову зазначено, що 18 травня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі – первісний кредитор), як первісним кредитором, та відповідачем ОСОБА_1 , як позичальником, було укладено кредитний договір №913661095, в якому сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов щодо розміру кредиту, грошової одиниці, в якій надано кредит, строк та умови користування коштами, сплати відсотків за користування кредитними коштами, розміру і типу процентної ставки. 
Вказаний кредитний договір укладено сторонами відповідно до ст.ст.11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» у формі електронного документа шляхом його підписання відповідачем електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора MNV8МG55, отриманого на номер телефону, вказаний ним у заявці на отримання грошових коштів у кредит в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога».
На виконання умов договору первісний кредитор перерахував на банківську карту відповідача № НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 20 600,00 грн. 
Щодо переходу права вимоги за кредитним договором до позивача.
28 листопада 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01, за яким, з урахуванням додаткових угод про продовження строку його дії від 28 листопада 2019 року, від 31 грудня 2020 року, від 31 грудня 2021 року, від 31 грудня 2022 року, від 31 грудня 2023 року, ТОВ «Таліон Плюс» набуло права грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №913661095 від 18 травня 2023 року.
27 травня 2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» (клієнт) та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» (фактор) було укладено договір факторингу №27/0524-01, за яким ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс»» набуло права грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №913661095 від 18 травня 2023 року.
04 червня 2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» (клієнт) та ТОВ «Юніт Капітал» (фактор) було укладено договір факторингу №04/06/25-Ю, за яким ТОВ «Юніт Капітал» набуло права грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №913661095 від 18 травня 2023 року в сумі 95 562,52 грн.
Позивач зазначає, що не здійснював жодних нарахувань за кредитним договором, укладеним між первісним кредитором та відповідачем.
Враховуючи вищезазначене, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 95 562, 52 грн, яка складається з: 20 600 грн – заборгованість по тілу кредиту, 74 962, 52 грн – заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом.
Оскільки відповідач у добровільному порядку не здійснює погашення заборгованості, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Представник відповідача адвокат Проценко О.М. подала письмові пояснення у справі, в яких просила відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.
Зазначила, що позивачем не доведено факту надання грошових коштів відповідачу, а тому, враховуючи, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей, позивач не довів обставину набрання чинності кредитним договором і тому зобов`язання за таким договором виконуватися не можуть.
Зауважила, що матеріали справи не містять доказів, підтверджуючих належність електронного платіжного засобу, реквізити якого зазначені у тексті договору, саме ОСОБА_1 .
Представник вказала, що скориставшись необізнаністю позичальника, діючи із порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги чинного законодавства, позивач спонукав позичальника на укладення договору на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно, оскільки заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом майже у чотири рази перевищує тіло кредиту.
Звернула увагу, що кредитний договір між первісним кредитором та відповідачем був укладений 18 травня 2023 року, тобто після укладення 28 листопада 2018 року договору факторингу між первісним кредитором та ТОВ «Таліон Плюс», а тому позивач не надав доказів переходу до нього права вимоги до відповідача за кредитним договором №913661095 (а.с.143-146 том 1).

Представник позивача подала додаткові пояснення, в яких зазначила, що відповідно до умов договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, передача права вимоги здійснюється не за самим договором, а за реєстрами, які є додатками до нього. Реєстр прав вимоги №240 до договору факторингу (з урахуванням додаткових угод), до якого включений кредитний договір №913661095 від 18 травня 2023 року, укладено 18 липня 2023 року, тобто через два місяці після укладення кредитного договору, а тому на цей момент право вимоги до боржника вже існувало, а не було майбутнім (а.с.151-155 том 1).

Рішенням Устинівського районного суду Кіровоградської області від 11 березня 2026 року задоволено позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» заборгованість за договором кредитної лінії №913661095 від 18 травня 2023 року в загальній сумі 95 562 грн 52 коп.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» в порядку розподілу судових витрат судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову до суду, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в розмірі 2 422 грн 40 коп.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» в порядку розподілу витрат, пов`язаних з розглядом справи, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000 грн 00 коп.
Задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд, керувався тим, що позивачем належним чином підтверджено факт отримання відповідачем ОСОБА_1 кредитних коштів у сумі 20 600,00 грн за договором кредитної лінії №913661095 від 18 травня 2023 року. 
Суд першої інстанції вказав, що діючи покроково та надаючи свої персональні дані, генеруючи ідентифікаційний підпис, відповідач отримав кредит та не відмовився від отриманого кредиту протягом чотирнадцяти днів з моменту отримання грошових коштів. Обставин, які б суперечили волевиявленню відповідача ОСОБА_1 , як позичальника, при укладанні кредитного договору в електронній формі, а також про наявність у діях первісного кредитора, умислу, спрямованого на введення відповідача в оману судом не встановлено. З урахуванням викладеного, а також проведеного судом розрахунку заборгованості відповідача, підстав вважати нараховану суму процентів за користування ним кредитом такою, що не відповідає засадам справедливості, добросовісності та розумності, судом не встановлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Проценко Оксана Миколаївна, подав до апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування рішення Устинівського районного суду Кіровоградської області від 11 березня 2026 року та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову в частині стягнення відсотків.
Вказує, що заявлена позивачем сума відсотків у розмірі 74 962,52 грн, зважаючи на тіло кредиту 20 600,00 грн, є непропорційно великою, що є порушенням норм ст. 18 Закону 
Представник зазначає, що 24 грудня 2023 року набрав чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року № 3498-IX, яким ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнено частиною 5 такого змісту: «максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 відсотка». Відповідно до п. 17 ПРИКІНЦЕВИХ та ПЕРЕХІДНИХ положень Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. За п. 2 ПРИКІНЦЕВИХ та ПЕРЕХІДНИХ положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Розмір процентів за користування кредитом, що нарахований позивачем відповідачу до стягнення, не відповідає вищезазначеним положенням Закону України «Про споживче кредитування», оскільки починаючи з 30-го дня від дати кредитування відсотки були нараховані в розмірі 2,98 % (613,88 грн) від суми наданого кредиту - 20600 грн. Вказані норми не були враховані судом першої інстанції, що призвело до порушення норм матеріального права. 
Звертає увагу суду, що відповідно до п. 7.1. кредитного договору на момент укладення цього договору, сторони дійшли згоди, що орієнтовна дата погашення всієї суми кредиту за всіма наданими траншами є датою закінчення Дисконтного періоду кредитування - 17.06.2023, а саме протягом 30 (тридцять) днів від дати отримання першого траншу позичальником.
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.
Відзиву на апеляційну скаргу позивачем не подано, що згідно вимог ч.3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Позиція апеляційного суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Згідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої зміні.
Встановлені судом першої інстанції неоспорені обставини, а також обставини встановлені апеляційним судом.
18 травня 2023 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», як кредитодавцем, та ОСОБА_1 , як позичальником, був укладений договір кредитної лінії №913661095 (далі - Договір, кредитний договір, договір №913661095), який згідно положень ст.ст.10-12 Закону України «Про електронну комерцію» був вчинений в електронній формі шляхом його підписання відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора MNV8МG55, надісланого кредитодавцем (СМС-повідомленням) на зазначений позичальником фінансовий номер: 0977747407, що відповідає змісту пунктів 1.1.17, 1.1.19, 4.10 Договору та підтверджується довідкою про дії позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (а.с.22, 31 зворот-40).
Згідно з умовами укладеного Договору (пункти 2.1, 2.3) ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язується надати відповідачу ОСОБА_1 кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 20600,00 грн на умовах строковості, поворотності та платності з орієнтовною датою його повернення 17 червня 2023 року, а відповідач зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених в цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».
Передбаченим п.5.1 Договору способом надання грошових коштів є зарахування їх на поточний рахунок, для управління яким випущена платіжна картка НОМЕР_1 , протягом трьох банківських днів з моменту укладення договору.
За змістом пунктів 7.1, 7.3.1, 7.3.2 Договору: 1) орієнтовною датою погашення всієї суми кредиту за всіма наданими траншами є дата закінчення дисконтного періоду кредитування - 17 червня 2023 року, а саме: протягом 30 днів від дати отримання першого траншу позичальником; 2) у разі якщо позичальник продовжує користуватись кредитом після закінчення дисконтного періоду кредитування, позичальник кожен раз сплачує всі нараховані проценти не пізніше нової дати закінчення дисконтного періоду кредитування, вирахуваної відповідно до правил цього Договору; 3) протягом дисконтного періоду кредитування позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю проценти не пізніше останнього дня дисконтного періоду кредитування, а після його закінчення - сплачувати проценти щоденно.
Судом також встановлено, що за період від дати видачі кредиту до 17 червня 2023 року (включно) проценти нараховуються за процентною ставкою 113,15% річних, що на день укладення Договору становить 0,31% від суми кредиту за кожний день користування ним (дисконтна процентна ставка) (пункт 8.3.1 Договору); 2) після закінчення дисконтного періоду кредитування проценти нараховуються за процентною ставкою 1087,70%, що на день укладення договору становить 2,98% в день від суми залишку кредиту, що знаходиться у позичальника за кожний день користування ним (пункт 8.4 Договору); 3) проценти в розмірі, визначеному за правилами цього Договору, нараховуються на фактичну суму залишку кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з першого дня надання траншу за Договором та до дня закінчення строку дії цього Договору (пункт 8.6.1 Договору).
Згідно з пунктом 11.1 Договору цей Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом 5 років або до його дострокового розірвання, а в частині розрахунків до повного та належного виконання. У будь-якому разі зобов`язання, що виникли під час дії Договору, діють до повного їх виконання.
18 травня 2023 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на виконання умов договору №913661095 через АТ КБ «ПриватБанк» було здійснено переказ грошових коштів в загальній сумі 20 600 грн 00 коп. на платіжну картку відповідача ОСОБА_1 за №4731-21ХХ-ХХХХ-8553, що відповідає сумі кредиту та номеру платіжного засобу відповідача, зазначеним в пунктах 2.1, 5.1 Договору та в заявці на отримання грошових коштів в кредит від 18 травня 2023 року (а.с.21, 23).
Отримання відповідачем ОСОБА_1 18 травня 2023 року шляхом зарахування кредитних коштів в сумі 20600,00 грн на належний йому картковий рахунок № НОМЕР_2 підтверджується також випискою по вказаному рахунку, наданою АТ КБ «ПриватБанк» за період з 18 травня по 23 травня 2023 року (а.с.180, 181-182).
28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) було укладено договір факторингу №28/1118-01, за яким, з урахуванням додаткових угод про продовження строку його дії від 28 листопада 2019 року, від 31 грудня 2020 року, від 31 грудня 2021 року, від 31 грудня 2022 року, від 31 грудня 2023 року, ТОВ «Таліон Плюс» набуло права грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №913661095 від 18 травня 2023 року в сумі 41541,08 грн, що безпосередньо підтверджується відповідним витягом з Реєстру прав вимоги №240 від 18 липня 2023 року, підписанням якого сторони договору факторингу (пункт 4.1) підтвердили перехід права вимоги від клієнта до фактора (а.с.55-58, 60 зворот, 61-64, 66, 67).
27 травня 2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» (клієнт) та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» (фактор) було укладено договір факторингу №27/0524-01, за яким ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс»» набуло права грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №913661095 від 18 травня 2023 року в сумі 95562,52 грн, що безпосередньо підтверджується відповідним витягом з Реєстру прав вимоги №1 від 27 травня 2024 року, підписанням якого сторони договору факторингу (пункт 4.1) підтвердили перехід права вимоги від клієнта до фактора (а.с.70-73, 75).
04 червня 2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» (клієнт) та ТОВ «Юніт Капітал» (фактор) було укладено договір факторингу №04/06/25-Ю, за яким ТОВ «Юніт Капітал» набуло права грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №913661095 від 18 травня 2023 року в сумі 95562,52 грн, що безпосередньо підтверджується підписаним сторонами договору Актом прийому-передачі Реєстру боржників та відповідним витягом з Реєстру боржників до вказаного договору факторингу від 04 червня 2025 року (а.с.77-80, 82-83, 84).
Згідно з розрахунком заборгованості відповідача за кредитним договором в період з 18 травня 2023 року по 18 липня 2023 року сума заборгованості становить 41541,08 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 20600,00 грн, по процентах - 20941,08 грн. Сума внесеного відповідачем платежу становить 5,00 грн (а.с.26).
Згідно з розрахунком заборгованості відповідача за кредитним договором в період з 19 липня 2023 року по 14 жовтня 2023 року сума заборгованості становить 95562,52 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 20600,00 грн, по процентах - 74962,52 грн (а.с.82).
Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.
Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.
За змістом ч.ч.1, 2 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.
Приписами ч.1 ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно із п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронним підписом одноразового ідентифікатору є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п.12 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Частиною 1 статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» визначено, що правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.
Положеннями частин 1 та 2 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
З урахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
За змістом ч.1 ст.7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20.
У цій справі, 18 травня 2023 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», як кредитодавцем, та ОСОБА_1 , як позичальником, був укладений договір кредитної лінії №913661095 (далі - Договір, кредитний договір, договір №913661095), який згідно положень ст.ст.10-12 Закону України «Про електронну комерцію» був вчинений в електронній формі шляхом його підписання відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора MNV8МG55, надісланого кредитодавцем (СМС-повідомленням) на зазначений позичальником фінансовий номер: 0977747407, що відповідає змісту пунктів 1.1.17, 1.1.19, 4.10 Договору та підтверджується довідкою про дії позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (а.с.22, 31 зворот-40).
Кредитний договір був укладений у відповідності до вимог Закону України «Про електронну комерцію», в апеляційній скарзі відповідач не заперечує факт укладення вказаного кредитного договору, отримання за його умовами кредитних коштів.
ОСОБА_1 оскаржує судове рішення лише в частині визначення заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами, вказуючи на те, що позивачем та первісним кредитором, в порушення умов договору, було неправомірно нараховано більшу суму відсотків, ніж погоджено договором. З урахуванням зазначеного, відповідач просить рішення суду першої інстанції в частині стягнення із нього на користь позивача відсотків за користування кредитними коштами скасувати, та відмовити у задоволенні позову в цій частині у зв`язку із недоведеністю позовних вимог.
За наслідками апеляційного перегляду колегія суддів вважає, що вимоги апеляційної скарги відповідача в цілому є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню з огляду на таке.
Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (ч. 3 ст. 512 ЦК України). Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 514 ЦК України).
Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1 ст. 519 ЦК України).
Аналіз вказаних норм свідчить, що ч. 1 ст. 514 ЦК України регулює відносини між первісним кредитором та новим кредитором. Дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення. У разі, зокрема, коли право вимоги не виникло (наприклад у разі нікчемності чи недійсності договору) або яке припинене до моменту відступлення (зокрема, внаслідок платежу чи зарахування) чи існують законодавчі заборони (або обмеження), то така вимога не переходить від первісного до нового кредитора. Тобто, відступлення права вимоги (цесія) в такому випадку не має розпорядчого ефекту. Проте це не зумовлює недійсність договору між первісним кредитором та новим кредитором, тому що правовим наслідком відсутності критеріїв дійсності права вимоги є цивільно-правова відповідальність первісного кредитора перед новим кредитором.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (провадження № 12-1гс21) зроблено правовий висновок, що правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.
Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (ч. 3 ст. 656 ЦК України); (б) дарування (ч. 2 ст. 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України) (постанова Верховного Суду від 07 листопада 2018 року в справі № 243/11704/15-ц).
Відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04 червня 2020 року у справі № 910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.
Верховний Суд у постанові від 18 жовтня 2023 року у справі № 905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.
Аналогічні висновки викладені і у постановах Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі № 5026/886/2012, від 15 квітня 2024 року в справі № 2221/2373/12).
Позивач у цій справі ТОВ «Юніт» підтвердило своє право вимоги за договором, укладеним між відповідачем та первісним кредитором належними та допустимими доказами.
Згідно із ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Положеннями ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно із ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).
Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Звертаючись до суду з цим позовом, позивач просив, крім тіла кредиту (суми, яку фактично отримав в борг позичальник) стягнути заборгованість за процентами за користування кредитними коштами в загальному розмірі 74 962, 52 грн.
У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13 та від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16 зазначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
З наведеного вбачається, що протягом дії договірних відносин, розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором та протягом дії останнього сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, а після закінчення строку договору, у випадку наявності невиконаного грошового зобов`язання, у кредитора виникає право вимоги відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 05 квітня 2023 року в справі №910/4518/16 зауважила, що надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за «користування кредитом», так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора як у вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника.
18 травня 2023 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», як кредитодавцем, та ОСОБА_1 , як позичальником, був укладений договір кредитної лінії №913661095 (а.с.22, 31 зворот-40).
Згідно з умовами укладеного Договору (пункти 2.1, 2.3) ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язується надати відповідачу ОСОБА_1 кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 20600,00 грн на умовах строковості, поворотності та платності з орієнтовною датою його повернення 17 червня 2023 року, а відповідач зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених в цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».
Пунктом 3.1. договору визначено, що позичальнику надається Дисконтний період кредитування, протягом якого позичальник може збільшувати суму кредиту (отримати черговий транш) в межах кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в Особистому кабінеті, а також частково повернути суму кредиту. На момент укладення цього договору строк дисконтного періоду користування складає 30 днів з дати отримання позичальником першого траншу. Загальний строк дисконтного періоду користування кредитом вираховується в порядку, передбаченому пунктом 3.2. договору. У випадку надання першого траншу не в день укладення договору строк дії кредитної лінії та строк дисконтного періоду автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення договору по відношенню до дати надання першого траншу за договором.
Пунктом 3.2. договору сторони погодили, що встановлений в п.3.1. договору строк дисконтного періоду може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного періоду та періоду пільгової реструктуризації оплати всіх фактично нарахованих процентів за умови, якщо позичальникові в Особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду на умовах, описаних в цьому пункті, не обмежена. На умовах цього пункту договору строк продовження дисконтного періоду кожен раз розраховується за формулою.
Для здійснення першої пролонгації дисконтного періоду за цим договором, позичальнику необхідно сплатити всі нараховані за перші 30 (тридцять) днів дисконтного періоду проценти у розмірі 1915, 80 грн. Про суму нарахованих процентів, що позичальнику необхідно сплатити для оформлення другої і наступних пролонгацій позичальник інформується особисто через Особистий кабінет (п.3.3. договору).
Враховуючи вказане вище, сторони договору погодили строк дії першого траншу кредиту – 30 днів, до 17 червня 2023 року, а також суму відсотків, яку необхідно сплатити відповідачеві для продовження строку дії договору.
Зокрема, сторони дійшли згоди, що позичальнику необхідно сплатити всі нараховані за перші 30 (тридцять) днів дисконтного періоду проценти у розмірі 1915, 80 грн. також визначили, що про суму нарахованих процентів, що позичальнику необхідно сплатити для оформлення другої і наступних пролонгацій позичальник інформується особисто через Особистий кабінет.
Разом з тим, в порядку ч. 3 ст.12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України позивачем не надано суду доказів, а матеріали справи таких не містять щодо здійснення відповідачем у перші 30 днів дисконтного періоду сплати всіх нарахованих відсотків за цей період, і, відповідно, подальшої пролонгації кредитного договору.
Як слідує з наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором, відповідачу нараховувались проценти за користування кредитом в період з 18 травня 2023 року по 17 червня 2023 року в розмірі 2 455, 52 грн, та з 22 червня 2023 року по 27 травня 2024 року включно. Крім того, даний розрахунок містить інформацію про сплату відповідачем 20 червня 2023 року 5 грн.
Однак, нарахування відсотків після спливу дисконтного періоду, тобто після 17 червня 2023 року, за відсутності у матеріалах справи доказів учинення відповідачем дій щодо пролонгації кредитного договору, суперечить умовам кредитування та є неправомірним. Внесення відповідачем у рахунок оплати заборгованості за кредитним договором 5,00 грн не може вважатись належним доказом вчинення ним дій щодо пролонгації кредитного договору, у зв`язку з тим, що умовами договору передбачено, яку суму повинен внести позичальник задля того, аби відбулась пролонгація кредитного договору.
Крім того, у довідці щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» відсутня інформація про вчинення позичальником дій, з метою продовження дисконтного періоду (а.22 зворот).
З урахуванням зазначеного, нарахування відсотків за користування кредитними коштами після 17 червня 2023 року, за відсутності чіткого обумовлення умовами договору підстав нарахування відсотків поза межами строку кредитування та відсутності доказів вчинення відповідачем дій щодо продовження пролонгації кредитного договору, суперечить умовам кредитування, враховуючи те, що позивачем не надано доказів на підтвердження продовження строку кредитного договору у відповідності до пунктів договору, які б передбачали сплату відповідачем процентів у розмірі, визначеному в розрахунку заборгованості.
З урахуванням викладеного вище, апеляційний суд вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню, а з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за відсотками за кредитним договором у розмірі 2 450, 22 (2455, 52 грн - сума заборгованості згідно розрахунку станом на 17 червня 2023 року – 5 грн внесеної оплати в рахунок погашення заборгованості).
Суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, неповно з`ясував обставини, які мають значення для справи, його висновки в частині визначення розміру заборгованості по процентам та, відповідно, розміру загальної заборгованості не відповідають обставинам справи, а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні в частині визначення розміру заборгованості відповідача перед позивачем шляхом зменшення суми, яка підлягає стягненню з 95 562, 52 грн до 23 050, 52 грн (20 600 грн – заборгованість за тілом кредиту, 2 450, 52 грн – заборгованість за відсотками за користування кредитом).
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
В силу частин 2, 3, 8 статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з частиною 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Оскільки за результатами апеляційного перегляду справи, позовні вимоги позивача задоволено частково (на 24,12%), з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 584, 28 грн, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Крім того, із відповідача на користь позивача підлягають стягненню 1 688, 4 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесену останнім в суді першої інстанції, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Також, у зв`язку із частковим задоволенням вимог апеляційної скарги (на 75,88%) із позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 2 757, 17 грн.
Остаточно, використовуючи принцип взаємозаліку, із позивача на користь відповідача підлягає стягненню 484, 49 грн (2 757,17 грн – 584, 28 грн – 1 688,4) судових витрат.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення. (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).
За наведених обставин, апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні в частині визначення розміру заборгованості, яка підлягає стягненню із відповідача на користь ТОВ «Юніт Капітал» шляхом її зменшення з 95562, 52 грн до 23050, 52 грн, а також в частині розподілу судових витрат.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 384 ЦПК України ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Проценко Оксаною Миколаївною, задовольнити частково.
Рішення Устинівського районного суду Кіровоградської області від 11 березня 2026 року в частині визначення розміру заборгованості та розподілу судових витрат змінити.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» заборгованість за договором кредитної лінії №913661095 від 18 травня 2023 року в загальній сумі 23050,52 грн.
Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 484,49 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог статті 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.
Повна постанова складена 26.06.2026.

Головуючий С. М. Єгорова

Судді О.Л. Карпенко

С.І. Мурашко