Справа № 308/2343/25

Закарпатський апеляційний суд

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.06.2026 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Феєр І. С., за участю ОСОБА_1 та її захисника-адвоката Співака О. М., потерпілого ОСОБА_2 та його представника-адвоката Кузки С. О., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/184/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.02.2025. 
Цією постановою:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканка АДРЕСА_1 , громадянка України, визнана винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 КУпАП та на неї із застосуванням ст. 36 цього Кодексу накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн без позбавлення права керування транспортними засобами. 
Стягнуто з ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп. 
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 241058 від 07.02.2025 та постанови судді від 17.02.2025 вбачається, що 07.02.2025 о 13 год 35 хв у м. Ужгороді по вул. Минайській, 18 Д, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «Mercedes-Benz GLC 220D», д.н.з. НОМЕР_1 , при перестроюванні не надала переваги в русі транспортному засобу марки «Toyota», д.н.з. НОМЕР_2 , що рухався у попутному напрямку по тій смузі, на яку мала намір перестроїтись, внаслідок чого водій автомобіля марки «Toyota», д.н.з. НОМЕР_2 , втратив керування та по інерції руху здійснив наїзд на припаркований транспортний засіб марки «Citroen», д.н.з. НОМЕР_3 , у результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 10.3 Правил дорожнього руху України та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 241080 від 07.02.2025 та постанови судді від 17.02.2025 вбачається, що 07.02.2025 о 13 год 35 хв водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Mercedes-Benz GLC 220D», д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Минайській, 18 Д у м. Ужгороді, залишила місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої була причетна, чим порушила п. 2.10 «а» Правил дорожнього руху України та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді від 17.02.2025 скасувати в частині визнання її винною за ст. 122-4 КУпАП та закрити провадження у цій частині за відсутністю в її діях складу цього правопорушення, та пом`якшити призначене 

-2-

їй стягнення, визначивши таке в межах санкції ст. 124 КУпАП, а саме 850 грн штрафу. Стверджує, що не порушувала Правил дорожнього руху України в частині залишення місця дорожньо-транспортної пригоди, жодної дії щодо приховування факту дорожньо-транспортної пригоди або обставин її скоєння не вчиняла. Також у матеріалах справи відсутні будь-які докази проведення працівниками поліції заходів щодо її розшуку. На момент події вона знаходилась на місці дорожньо-транспортної пригоди та спілкувалась з її учасниками, що свідчить про те, що вона не мала будь-якого умислу на залишення місця дорожньо-транспортної пригоди. Також порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що такий пропущено з поважних причин, оскільки станом на 15.03.2025 не отримувала копії оскаржуваної постанови, у зв`язку з чим 17.03.2025 нею було подано заяву про отримання такої, і при цьому, з 21.02.2025 по 14.03.2025 вона перебувала на лікуванні. 
Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та її захисника-адвоката Співака П. М., які підтримали клопотання та апеляційну скаргу, потерпілого ОСОБА_4 та його представника-адвоката Кузки С. О., які заперечили щодо задоволення клопотання та апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволення, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.
З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 брала участь у судовому засіданні під час розгляду справи щодо неї, однак в матеріалах справи відсутні відомості про отримання ОСОБА_1 копії постанови в інший строк, ніж той, на який вона посилається.
З врахуванням наведеного, з метою недопущення порушення права ОСОБА_1 на захист та доступ до правосуддя, доводи клопотання щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції відносно неї, апеляційний суд вважає поважними, а клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови таким, що підлягає до задоволення і такий строк поновлюється.
Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги згідно з положеннями ст. 294 КУпАП.
Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, ОСОБА_1 не оспорюється доведеність вини у вчиненні нею адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП, і вона просить постанову суду першої інстанції в цій частині залишити без зміни.
Тому, з огляду на приписи ст. 294 КУпАП, висновки суду першої інстанції у цій частині не перевіряються, визнаються належним чином вмотивованими та обґрунтованими, такими, що ґрунтуються на вимогах закону та наявних у матеріалах справи доказах.
У зв`язку з чим, апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги, а саме щодо незаконності постанови в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП. 
Доводи апеляційної скарги апеляційний суд відхиляє з огляду на таке.
Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. За змістом вказаної норми закону, провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.
Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування 

-3-

обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.
З матеріалів справи про адміністративне правопорушення та досліджених доказів апеляційним судом встановлено, що 07.02.2025 о 13 год 35 хв водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Mercedes-Benz GLC 220D», д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Минайській, 18 Д у м. Ужгороді, залишила місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої була причетна, чим порушила п. 2.10 «а» Правил дорожнього руху України та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП. 
Апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_1 , складу адміністративного правопорушення, оскільки висновки суду першої інстанції підтверджуються сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суддя відповідно до вимог ст. 251, 252 КУпАП дала належну оцінку.
Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 241080 від 07.02.2025, схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 07.02.2025, письмовими поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від 07.02.2025, відеозаписами на DVD-диску та іншими матеріалами справи.
Зазначені докази, на переконання апеляційного суду, узгоджуються між собою, є належними, допустимими та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.
Враховуючи сукупність вищевказаних доказів, суд першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про їх достатність для встановлення вини ОСОБА_1 та обґрунтовано визнав її винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.
Відповідно до п. 2.10 «а» Правил дорожнього руху України, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.
Як вбачається з письмових пояснень потерпілого ОСОБА_4 , 07.02.2025 рухався на своєму автомобілі «Toyota», д.н.з. НОМЕР_2 по вул. Минайській в м. Ужгороді, в бік с. Минай по правій смузі. Почав призупинятися перед поворотом праворуч за автодором. Перед ним, у лівій смузі, їхав автомобіль марки «Mercedes-Benz GLC 220D», д.н.з. НОМЕР_1 , який різко виїхав перед ним на його смугу та заїхав на парковку. Він почав гальмувати, але по інерції автомобіль почало нести, в наслідок чого його транспортний засіб вдарив припаркований автомобіль «Citroen», д.н.з. НОМЕР_3 у задній лівий бампер.
Аналогічні обставини містяться і в письмових поясненнях свідків, зокрема, свідок ОСОБА_6 зазначила, що водій «Mercedes-Benz GLC 220D», д.н.з. НОМЕР_1 , після дорожньо-транспортної пригоди залишила місце події.
Окрім того, сама ОСОБА_1 у своїх письмових поясненнях визнала, що 07.02.2025 об 13 год 40 хв, рухалася на транспортному засобі «Mercedes-Benz GLC 220D», д.н.з. НОМЕР_1 по вул.. Минайській в м. Ужгороді, де вирішила 

-4-

припаркуватись, включила показчик повороту та здійснила паркування. Після чого до неї підійшов чоловік, ймовірно власник автомобіля марки «Toyota», д.н.з. НОМЕР_2 , який повідомив, що вона створила аварійну ситуацію. Після спілкування з ним, не вважаючи себе винною у даній ситуації, вона поїхала далі у важливій справі. Увечері до неї додому вже прибув наряд поліції. 
Апеляційним судом досліджено відеофайл долучений до протоколу про адміністративне правопорушення, з якого вбачається, що 07.02.2025 по вул.. Минайській в м. Ужгороді, патруль поліції опитує учасників та свідків дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце. ОСОБА_1 присутньою на місці дорожньо-транспортної пригоди не була. В подальшому, як вбачається з відеофайлу, працівники поліції спілкувалися з ОСОБА_1 вже на подвір`ї приватного будинку, де вона не заперечувала, що залишила місце дорожньо-транспортної пригоди, оскільки не могла залишитися, себе учасником дорожньо-транспортної пригоди, не вважала. 
Всупереч тверджень ОСОБА_1 , співставивши усі наявні у справі докази з фактично дослідженими у справі обставинами, та зі змістом обставин, що ставляться у вину ОСОБА_1 згідно з протоколом про адміністративне правопорушення за ст. 122-4 КУпАП, апеляційний суд дійшов висновку, що матеріалами справи доведено наявність в діях останньої складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, чим спростовуються доводи апеляційної скарги.
Посилання у протоколі серії ЕПР1 № 241080 від 07.02.2025 про порушення ОСОБА_1 п. 2.10 «а» Правил дорожнього руху України є правильним.
Вищевказаний протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 оформлений відповідно до вимог закону, зокрема: уповноваженою особою – інспектором взводу № 1 роти № 2 УПП батальйону УПП в Закарпатській області Стеблик М. А. та підтверджує подію й обставини правопорушення.
Всупереч доводів апеляційної скарги, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 241080 від 07.02.2025 зазначено: дату і місце його складення; посаду, прізвище, ім`я та по батькові працівника поліції, який склав протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; а також зазначено, що ОСОБА_1 роз`яснено її права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, чим скористалась ОСОБА_1 , засвідчивши вказані обставини своїм підписом та надавши пояснення по суті адміністративного правопорушення.
Матеріали справи не містять доказів про порушення інспектором взводу № 1 роти № 2 УПП батальйону УПП в Закарпатській області Стеблик М. А. законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки ним дотримано вимоги ч. 2 ст. 251, ст. 256, 268 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 241080 від 07.02.2025 складено відповідно до вимог встановлених ст. 256 КУпАП, уповноваженим на такі дії працівником поліції, у спосіб, з підстав та з дотриманням порядку встановлених законом.
Всупереч доводів апеляційної скарги, вказаний протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 241080 від 07.02.2025 є належним та допустимим доказом у справі.
Обґрунтування вимог апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції законодавства при винесенні постанови, яке полягало у не з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.
Твердження ОСОБА_1 про те, що вона жодної дії щодо приховування факту дорожньо-транспортної пригоди або обставин її скоєння не вчиняла, була на місці події, 

-5-

спілкувалась з її учасниками, апеляційний суд вважає безпідставними та відхиляє, оскільки відповідно до Правил дорожнього руху України, вона мала прямий обов`язок зачекати на прибуття працівників поліції, отже такі дії ОСОБА_1 , не спростовують факту залишення нею місця дорожньо-транспортної пригоди. 
З цих підстав, також є необґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять доказів проведення працівниками поліції заходів з її розшуку, оскільки, як вбачається з відеозапису нагрудних бодікамер поліцейських, працівники поліції прибувши на місце події здійснювали всі необхідні заходи для встановлення фактичних обставин дорожньо-транспортної пригоди у встановленому законом порядку, в тому числі, і встановлення особи ОСОБА_1 . Крім того, дії працівників поліції щодо її розшуку жодним чином не впливають на кваліфікацію вчиненого ОСОБА_1 діяння, що ставиться їй у провину, так і на наявність чи відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.
Інші доводи апеляційної скарги не можна визнати переконливими, оскільки вони не містять доказів, які б спростували висновки суду першої інстанції та впливали на законність судового рішення в частині визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.
Обґрунтування вимог апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції законодавства при винесенні постанови, яке полягало у не з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.
Суддею першої інстанції досліджені та перевірені доказами обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення.
Вищенаведене свідчить про те, що доводи апеляційної скарги, які є безпідставними та надуманими, спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене нею адміністративного правопорушення.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02) наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі».
Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд приходить до висновку, що адміністративне стягнення накладено на ОСОБА_1 є таким, що відповідає як характеру так і ступеню адміністративного правопорушення, так і особі ОСОБА_1 . При цьому, судом першої інстанції наведено обґрунтовані мотиви, з яких суд прийшов до висновку про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення саме у межах санкції ст. 122-4 КУпАП, з чим погоджується апеляційний суд, беручи до уваги те, що сторона захисту в апеляційній скарзі не наводить доводів про незаконність висновків суду першої інстанції при вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення.
Тому, на думку апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подану ОСОБА_1 апеляційну скаргу, доводи якої не знайшли свого підтвердження та є необгрунотованими, слід залишити без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони 

-6-

провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу стороною захисту не заявлено.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити та поновити їй строк на апеляційне оскарження постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.02.2025. 
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.02.2025 щодо неї,- без змін.
Постанова апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя