Номер провадження: 33/813/826/26
Номер справи місцевого суду: 505/55/26 
Головуючий у першій інстанції Білоус В. М. 
Доповідач Карташов О. Ю.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.05.2026 року          м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Карташова О.Ю.

за участю секретаря судового засідання Рудуман А.О.

особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 
захисника особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Рясного Владислава Денисовича
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Одесі апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Рясного Владислава Денисовича на постанову Подільського міськрайонного суду Одеської області від 11 березня 2026 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:
Постановою Подільського міськрайонного суду Одеської області від 11 березня 2026 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян в дохід держави, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 , судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок в дохід держави.

Як вбачається з постанови суду першої інстанції, 04 січня 2026 року о 14 год. 20 хв. в с.Олександрівка Подільського району Одеської області ОСОБА_1 керував мотоблоком марки «Зубер» в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, проводився на місці зупинки із застосуванням приладу «Драгер», результат - 0,56% проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9.а ПДР, вчинивши адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду, захисник особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Рясний В.Д. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на те, що при винесенні постанови судом першої інстанції не вірно були застосовані норми процесуального та матеріального права, просить скасувати постанову Подільського міськрайонного суду Одеської області від 11 березня 2026 року та ухвалити нову, якою справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , про вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Апеляційна скарга вмотивована тим, що ухвалюючи постанову про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності, суд першої інстанції залишив поза увагою те, що особа, якій інкримінується керування т.з. в стані алкогольного сп`яніння, не погодилась із результатами такого огляду, проте працівники поліції не пропонували огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння у лікарняному закладі, чим порушили ч. 3 ст. 266 КУпАП. Також, акцентується увага на тому, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 не було роз`яснено поліцейськими права і обов`язки, і наслідки складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Крім того, звертається увага на те, о суд першої інстанції не надав належної юридичної оцінки тому, що роздруківка приладу “Драгер” не містить інформації з приводу того, до якого саме протоколу (серія та номер) вона додається. Також, в скарзі зауважується, що суду не були надано жодної інформації стосовно повторності вчинення правопорушення, а також інформації стосовно відсторонення від керування транспортним засобом.
Крім вказаного вище, в скарзі зазначається, що судом першої інстанції залишено поза увагою відсутність підтвердження законності зупинки т.з., яким начеб то керувала особа, яка притягається до адміністративної відповідальності. Стороною захисту звертається увага на те, що матеріали даної справи взагалі не містять відомостей про передбачені законом підстави для зупинки транспортного засобу, відсутні відповідні постанови про порушення правил дорожнього руху, внаслідок чого особу було б притягнуто до адміністративної відповідальності. Більш того, на думку захисту із відео матеріалів неможливо точно встановити, що особа керувала мотоблоком в якості водія, оскільки є ймовірність того, що ОСОБА_1 йшов біля мотоблока, що виключає його відповідальність в даному випадку, оскільки не можливо стверджувати, що він був водієм такого мотоблоку.
На думку сторони захисту, під час розгляду справи, суд першої інстанції залишив поза увагою те, що мотоблок “ЗУБР” не підлягає державній реєстрації, є пристроєм для обробки землі та не є транспортним засобом.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, думки особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Рясного В.Д. які просили постанову суду скасувати, а провадження закрити. Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного висновку.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Постанова судді, згідно зі ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.
Зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані не в повному обсязі, що призвело до ухвалення необґрунтованого рішення.
Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння та відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Диспозиція вказаної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, в тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, що кореспондується з вимогами ПДР, згідно з якими водієві забороняється керувати т/з у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.9а); водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5).
Апеляційний суд відмічає, що відповідальність за порушення водієм п. 2.5 і 2.9.а ПДР установлена однією і тією ж частиною ст. 130 КУпАП, однак кожне з цих порушень має свій окремий юридичний склад, зокрема об`єктивну сторону, отже потребує відповідного та належного процесуального оформлення під час складання працівниками поліції матеріалів правопорушення.
Процедура проходження огляду на стан сп`яніння у свою чергу закріплена у ст. 266 КУпАП, розділі Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, розділах І-ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду.
Згідно з визначеною процедурою огляд водія, зокрема на стан сп`яніння, проводиться: 1) на місці зупинки транспортного засобу проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення; 2) у закладі охорони здоров`я (в тому числі у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами), не пізніше 2-х годин з моменту встановлення підстав для його здійснення в присутності поліцейського.
Як вбачається з матеріалів справи, а саме, згідно із відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, які додано до матеріалів справи, після проходження огляду на стан сп`яніння на місці за допомогою спеціального технічного засобу водій ОСОБА_1 вдавався до висловлювання сумнівів з результатом, вказуючи що нічого не вживав, втім працівники поліції проігнорували сказане та попросили підписати чек “Драгер” нічого не роз`яснивши. При цьому працівник поліції не запитав у ОСОБА_1 , чи згоден останній з результатами огляду, а лише сказав, що буде складено протокол, від підпису якого ОСОБА_1 в подальшому відмовився.
Апеляційний суд, відмічає, що відеозапис не містить пропозиції поліцейських пройти огляд в найближчому медичному закладі, після вираження не згоди з результатом огляду.
Отже, після незгоди ОСОБА_1 з показниками спеціального технічного засобу, результати проведеного працівниками поліції огляду на стан сп`яніння фактично втратили силу, оскільки його необхідно було направити для проходження огляду на стан сп`яніння до найближчого закладу охорони здоров`я згідно з визначеним законом порядку.
Згідно з ч. 3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія з результатами проведеного огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, а у силу положень ч. 5 цієї статті огляд особи на стан алкогольного сп`яніння проведений з порушенням вимог цієї статті вважається недійсним.
Направлення особи для огляду на стан алкогольного сп`яніння і проведення такого огляду здійснюється в порядку, визначеному КМУ (ч. 6 ст. 266 КУпАП), а згідно з вимогами ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Положення ст. 266 КУпАП не регламентують дії поліцейського та не визначають порядок і форму фіксації ним відмови водія (особи, яка керує транспортним засобом) від проведення огляду в закладі охорони здоров`я, а тому у разі вчинення вказаними особами таких дій поліцейському слід керуватись п. 7, 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду та п. 6 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, оскільки лише ці нормативно-правові та підзаконні нормативно-правові акти регламентують процедуру фіксації відмови водія (особи, яка керує транспортним засобом) від проведення огляду як на місці зупинки т/з, так і у закладі охорони здоров`я.
Згідно з положеннями п. 7, 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки т/з або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я, а у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності 2-х свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Крім того, апеляційний суд зауважує, що матеріали справи не містять доказів роз`яснення ОСОБА_1 його прав та обов`язків, зокрема, право на користування правовою допомогою, а також доказів того, що письмове направлення яке є в матеріалах справи і в якому є помітка, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду в медичному закладі складалось в присутності останнього і він був з нею ознайомлений.
Разом із тим суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 на вказані фактичні обставини та порушення вимог закону при проведенні огляду водія на стан сп`яніння не звернув уваги, належної оцінки їм не надав, внаслідок чого прийшов до помилкового висновку про доведеність наявності у діях останнього складу адміністративного правопорушення, що йому інкримінується, та його винуватості.
У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.
Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.
ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа " Коробов проти України " № 39598 / 03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v.the UnitedKingdom ), п. 161, Series A заява № 25).
З огляду на те, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння було проведено із порушення вимог закону, апеляційний суд приходить до висновку, що його вина належними та допустимими доказами не доведена, а обставини зазначені у протоколі "поза розумним сумнівом" не знайшли свого підтвердження.
В свою чергу, апеляційний суд не приймає доводи апеляційної скарги, що матеріали справи не містять жодної інформації стосовно повторності вчинення правопорушення, оскільки зазначене не має суттєвого значення саме для цієї справи, оскільки протокол було складено за ч. 1 ст. 130 КУпАП а не за ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Твердження про відсутність довідки про відсторонення особи від керування транспортним засобом, також не заслуговують на увагу, оскільки не відсторонення водія від керування транспортним засобом не є підставою, що звільняє його від відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП.
Також, суд визнає безпідставними твердження, щодо відсутності підстав зупинки та факту керування, оскільки на долученому відеозаписі чітко вбачається, що ОСОБА_2 їде зверху на мотоблоку “ЗУБР” і йому було повідомлено підстави зупинки, а саме відсутність “фонарів”.
Щодо твердження сторони захисту про те, що мотоблок “ЗУБР” не підлягає державній реєстрації, є пристроєм для обробки землі та не є транспортним засобом, апеляційний суд вважає за потрібним зазначити наступне.
Мотоблок “Зубр” у “чистому” вигляді (як малогабаритна сільськогосподарська техніка для обробки землі) дійсно не підлягає обов`язковій державній реєстрації, і посвідчення водія для керування ним на присадибній ділянці не потрібна. Однак, в даному випадку мотоблок «Зубр» був обладнаний сидінням та причепом і перебував у русі на дорозі загального користування, а тому є транспортним засобом у розумінні ПДР.
Виходячи з вищевикладеного, доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове відображення під час апеляційного розгляду.
У своєму рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10.02.1995 року ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.
Враховуючи викладене, а також те, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння було проведено із порушення вимог закону, та те, що згідно зі статтею 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, з закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Рясного Владислава Денисовича - задовольнити, постанову Подільського міськрайонного суду Одеської області від 11 березня 2026 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати, а провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутності у діях останнього складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Ю. Карташов