Справа № 523/10223/26
Номер провадження 3/523/2245/26
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 червня 2026 року          м.Одеса
Суддя Пересипського районного суду міста Одеси Шурупов В.В., за участю секретаря судового засідання Подуфалової А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду об`єднані матеріали, які надійшли з УПП в Одеській області про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 до відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124 КУпАП, відповідно, 
ВСТАНОВИВ:
Постановою судді від 09.06.2026 року, матеріали справ про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124 КУпАП, відповідно, об`єднані в порядку ст.36 цього ж Кодексу в одне провадження. 
Відповідно з наданими до суду матеріалами справи, 17.04.2026 року о 15:17 годині, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen Transporter», номерний знак НОМЕР_1 , на якому на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди був встановлений номерний знак НОМЕР_2 , який даному транспортному засобу не належить, біля будинку №65 по вул.Південна дорога в м.Одесі, під час руху заднім ходом, навмисно допустив зіткнення з транспортним засобом марки «Nissan Cedric», номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , який від удару по інерції здійснив зіткнення з пасажирським автобусом (маршрут №168) марки «VDL», номерний знак НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_3 , після чого перший з вказаних осіб залишив місце пригоди, чим порушив п.п.2.3.б, 2.3.д, 2.10.а, 10.9, 13.1 «Правил дорожнього руху». Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
ОСОБА_1 в судове засідання 08.06.2026 року не з`явився, про поважність причин своєї неявки суд не повідомив та з будь-якими заявами, запереченнями чи клопотаннями до суду не звертався.
У зв`язку з вичерпанням судом наданих законом повноважень з повідомлення/виклику ОСОБА_1 в судове засідання в порядку ст.277-2 КУпАП, оскільки судом двічі надсилались судові повістки за зазначеною в протоколі про адміністративне правопорушення адресою проживання особи (які повернулись до суду із відмітками про відсутність адресата), слід визнати, що подальше відкладення судового розгляду справи є недоцільним і несумісним із завданнями Кодексу України про адміністративні правопорушення, а також призведе до порушення визначених цим Кодексом строків та невиправданого витрачання бюджетних коштів в умовах складного для держави часу – воєнного стану.
Завданнями Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст.1 КУпАП).
Наведене узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасникам справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 03.04.2008 року в справі «Пономарьов проти України» наголосив на тому, що особа в розумні інтервали часу має вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження.
Враховуючи принцип судочинства, закріплений в практиці Європейського суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, враховуючи те, що ОСОБА_1 у разі неможливості особисто брати участь в судових засіданнях, не забезпечив присутність свого захисника, своїм правом на подачу до суду письмових пояснень чи заперечень по справі не скористався, суддя, з огляду на вимоги ч.1 ст.268 КУпАП, вирішив розглянути справу за відсутності вказаної особи та на підставі наданих до суду матеріалів (після відновлення електропостачання в приміщенні суду).
Вивчивши матеріали об`єднаної справи про адміністративне правопорушення, суддя доходить наступних висновків.
За ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановленим законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. 
У відповідності до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
В обґрунтування провини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, відповідальність за які передбачена ст.ст.122-4, 124 КУпАП, УПП в Одеській області надало до суду матеріали, які містять:
- протоколи про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 №№660321, 660300 від 08.05.2026 року, складених відносно ОСОБА_1  за ст.ст.122-4, 124 КУпАП, та їх копії (а.с.1-3, 18-20);
- схему місця дорожньо-транспортної події від 17.04.2026 року, на якій зафіксовано дорожню обстановку, місця розташування транспортних засобів марки «Nissan Cedric» та «VDL», місця зіткнення, а також описані отримані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди механічні пошкодження вказаних транспортних засобів (а.с.4, 21);
- пояснення потерпілих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 17.04.2026 року, за якими вказані особи підтвердили факт дорожньо-транспортної пригоди за участю керованих ними транспортних засобів та мікроавтобусу сірого кольору марки «Volkswagen» (а.с.5-6, 22-23);
- повідомлення ОСОБА_1 про запрошення до УПП в Одеській області (а.с.7, 10, 24-25);
- рапорт працівника поліції, з якого вбачається, що прибувши 17.04.2026 року на виклик ДТП з потерпілими за адресою: м.Одеса, вул.Південна дорога кут вул.Кишинівська, з`ясовано, що дійсно відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Nissan Cedric», під керуванням ОСОБА_2 , «VDL» під керуванням ОСОБА_3 , які залишились на місці, та «Volkswagen», яким керував представник ТЦК, який з місця вчинення пригоди до приїзду поліції поїхав (а.с.9, 28);
- фотозображення розглядуваної ДТП (а.с.11, 26).
Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 
Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суддя керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст.129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст.62 Основного Закону та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь та доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Положеннями частини 2 статті251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Обов`язок щодо доведення вказаних обставин покладається на працівників поліції, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 
Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст.124 означеного Кодексу, адміністративна відповідальність настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, а за ст.122-4 цього ж Кодексу відповідальність настає за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
Таким чином, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, полягає у порушенні водієм правил дорожнього руху, що спричинило створення аварійної ситуації на дорозі або реальну загрозу безпеці руху. Дані порушення виражаються у конкретних діях або бездіяльності водія (наприклад, перевищення швидкості, порушення правил маневрування, проїзду перехресть, сигналів світлофора або дорожньої розмітки), що створюють небезпеку для інших учасників дорожнього руху.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, виражається у залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди особами, до якої вони причетні, а суб`єктивна сторона характеризується наявністю вини у формі умислу. 
Відсутність будь якої складової об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.
Дослідивши наявні у об`єднаній справі матеріали, суддею встановлено, що провадження щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124 КУпАП, ґрунтується на протоколах про адміністративне правопорушення, поясненнях потерпілих, рапорті працівника поліції та фотозображенні ДТП.
Відповідно до протоколів про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №№660321, 6603007.04.2026 року о 15:17 годині, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen Transporter», номерний знак НОМЕР_1 , на якому на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди був встановлений номерний знак НОМЕР_2 , який даному транспортному засобу не належить, біля будинку №65 по вул.Південна дорога в м.Одесі, під час руху заднім ходом, навмисно допустив зіткнення з транспортним засобом марки «Nissan Cedric», номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , який від удару по інерції здійснив зіткнення з пасажирським автобусом (маршрут №168) марки «VDL», номерний знак НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_3 , після чого перший з вказаних осіб залишив місце пригоди, чим порушив п.п.2.3.б, 2.3.д, 2.10.а, 10.9, 13.1 «Правил дорожнього руху». Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Проте, окрім протоколів про адміністративне правопорушення, будь-яких даних, які б вказували на причетність ОСОБА_1 до інкримінованих діянь в матеріалах об`єднаної справи не зазначено, а єдиною інформацією, яка пов`язує правопорушення з конкретним транспортним засобом, є вказівка на автомобіль марки «Volkswagen Transporter» з номерним знаком  НОМЕР_2 , сірого кольору.
Втім, така інформація не дозволяє судді достовірно встановити особу водія, який причетний до скоєння адміністративних правопорушень, а інші матеріали справи не містять даних, які б беззаперечно свідчили про участь ОСОБА_1 у вчиненні зазначених адміністративних правопорушень.
Верховний Суд у справі №489/4827/16-а (постанова від 15.04.2020 року) зробив висновок, що протокол не може вважатись об`єктивним доказом порушення, не може слугувати доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки поліцейський у спірних правовідносинах виступає в якості суб`єкта владних повноважень, який зацікавлений у розгляді справи.
Більш того, з матеріалів справи вбачається, що на транспортному засобі марки «Volkswagen Transporter» був встановлений номерний знак НОМЕР_2 , який не закріплений за вказаним транспортним засобом у встановленому законом порядку, оскільки належним є номерний знак НОМЕР_1 . 
З розглядуваних протоколів слідує, що транспортний засіб марки «Volkswagen Transporter» належить іншій особі, що виключає можливість ідентифікації ОСОБА_1 як особи, яка керувала вказаним транспортним засобом у момент вчинення інкримінованих адміністративних правопорушень.
За таких обставин, суддя дійшов висновку, що з матеріалів об`єднаної справи не вбачається винуватості особи ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124 КУпАП за викладених у протоколах подій, що свідчить про відсутність підстав для притягнення вказаної особи до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим провадження по справі підлягає закриттю.
З огляду на ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди використовують практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.
Так, за висновками Європейського суду з прав людини, викладених, зокрема, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.09.2011 року) та у справі «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2018 року), Суд неодноразово зазначав, що до провадження в справах про адміністративні правопорушення застосовується кримінальний аспект та відповідні гарантії ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема згідно яких кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом, зазначене викладено в п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008року у справі «Кобець проти України».
Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.
Також, в справі «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), Європейський суд з прав людини зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.
Наведені обставини за своєю сукупністю обумовлюють висновок судді про те, що матеріалами розглянутої об`єднаної справи про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124 КУпАП, провина останнього не доведена належними та допустимими доказами, внаслідок чого провадження у справі про притягнення вказаної особи до адміністративної відповідальності за ст.ст.122-4, 124 цього ж Кодексу, - підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 цього ж Кодексу.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу або події адміністративного правопорушення.
Керуючись ст.ст.7, 122-4, 124, 245, 247, 251, 256, 266, 268, 280, 283-284, 289 КУпАП, суддя
ПОСТАНОВИВ:
Провадження у справі про притягнення  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до відповідальності, передбаченої ст.ст.122-4, 124 КУпАП, - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.
Копію постанови направити для відома ОСОБА_1 та до УПП в Одеській області.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження до Одеського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення.

Суддя: В.В. Шурупов