ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 285/4013/26 
провадження № 3/0285/1526/26 
29 червня 2026 року м. Звягель
Суддя Звягельського міськрайонного суду Житомирської області Літвин Ольга Олексіївна, розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов 
від  ІНФОРМАЦІЯ_1 
за ч.3 ст.172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення
відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 
громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 ,
уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 ,
який проживає по місцю розташування підрозділу в/ч НОМЕР_2 , 
військовослужбовця військової частини  НОМЕР_2 , курсанта навчального взводу 3 навчальної роти навчального батальйону резерву сержантського складу школи індивідуальної підготовки військової частини , –
ВСТАНОВИЛА:
Солдат ОСОБА_1 , являючись військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, у період з 21:20 год. 07.06.2026 про 19:30 год. 08.06.2026 самовільно залишив розташування військової частини, службові обов`язки не виконував та проводив час на власний розсуд.

З метою недопущення порушення строків розгляду справи, керуючись ч.2 ст.277 КУпАП, вважаю за можливе розглянути справу у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі наявних у ній матеріалів.

Дослідивши матеріали справи, приходжу наступного висновку. 
Диспозиція ч.3 ст.172-11 КупАП, окрім іншого, передбачає відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем.
Під військовою частиною слід розуміти територію у межах казарменого, табірного, похідного чи бойового розташування частини. Місцем служби військовослужбовця, як правило, є військова частина, в якій він проходить службу. 
Початковим моментом самовільного залишення є день, коли військовослужбовець самовільно покинув розташування військової частини чи місця служби, а кінцевим - день повернення в частину або затримання поза межами частини.
Самовільним залишенням частини або місця служби вважається таке, що вчинене без дозволу начальника (командира), який згідно з законодавством уповноважений такий дозвіл надати. 
Винність ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-11 КУпАП, підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а саме: 
даними протоколу про військове адміністративне правопорушення ЛВР №539; 
письмовими поясненнями інших військовослужбовців тієї ж військової частини, де проходить службу солдат ОСОБА_1 ;
даними доповіді про самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем в/ч НОМЕР_2 солдатом ОСОБА_1 від 08.06.2026;
даними доповіді про повернення до розташування 4 навчальної роти 2 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_2 солдата ОСОБА_1 
витягом з наказу командира в/ч НОМЕР_2 , згідно якого солдат ОСОБА_1 проходить військову службу у в/ч НОМЕР_2 .
Відтак, оцінюючи надані докази, приходжу висновку, що  ОСОБА_1  вчинив діяння, що підпадає під ознаки військового адміністративного правопорушення, та його дії вірно кваліфіковані за ч.3 ст.172-11 КУпАП. За таких обставин, його слід визнати винним у вчиненні вищезазначеного правопорушення. Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, не встановлено. 
При визначенні виду та розміру адміністративного стягнення, беру до уваги характер вчиненого правопорушення; дані про особу  ОСОБА_1 ; принципи справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, яке має бути адекватним характеру вчинених дій, та вважаю, що до  ОСОБА_1  слід застосувати стягнення у вигляді штрафу в межах санкції ч.3 ст.172-11 КУпАП. 
Саме такий вид адміністративного стягнення є необхідним і достатнім, сприятиме можливій зміні протиправної поведінки винної особи, формування в неї відповідального ставлення до своїх вчинків та їх наслідків.
Підстави для застосування іншого, більш м`якого або суворого стягнення, відсутні.
З винної особи також належить стягнути судовий збір відповідно до ст.401 КУпАП.
Керуючись статтями 33-35, 38, 172-20, 280, 283, 284 КУпАП, –
ПОСТАНОВИЛА:
Визнати  ОСОБА_1  винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого  ч.3 ст.172-11 КУпАП 
та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн.
Стягнути з  ОСОБА_1 в дохід держави 665,60 грн судового збору.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.
Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги на неї через Звягельський міськрайонний суд до Житомирського апеляційного суду протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.

Суддя? ? ? ? ? ? ?   ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? О. О. Літвин